HJ. MOLLER, LOVMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 89 



locken; å exemplar den 7? 1909 från Särna i Dalarna har hälf- 

 ten kapslarna fällt sina lock. Exemplar den ^/^ 1909 från 

 Venjan i Dalarna och den ^/g 1905 från Österåker i Uppland 

 hava alla locken avkastade. I Norrland sker kapselmogna- 

 den betydligt senare, troligen först i augusti. Sålunda finnas 

 alla lock kvar å exemplar den "/, 1918 från Sädvajaur i Pite 

 lappmark, den ^*/, 1916 från Högsjö i Ångermanland och den 

 -^l^ 1910 från Jokkmokk i Lule lappmark. 



Variationsförmågan hos Polytrichum strictum är synner- 

 ligen stor. Stammens storlek kan variera från 7 å 8 centime- 

 ter ända upp till 30; stundom fastän sällsynt är stammen 

 förgrenad. Hela växten är någon gång svartgrön. Stundom 

 sitta bladen så spridda, att bladslidorna och stammen synas. 

 Kapseln kan vara upprat eller lutande från 1,5 — 3 mm lång. 

 Mössan är till färgen vanligen gulbrun men kan bliva mörk- 

 brun och i spetsen t. o. m. alldeles svart. I allmänhet är den 

 undre delen av stammen beklädd med gulbrunt filtludd, \dl- 

 ket understundom kan gå rätt långt upp på stammen och 

 kan till färgen variera från rödbrunt till alldeles vitt. Forma 

 l^rolijera är ej sällsynt. 



Polytrichum strictum är så godt som uteslutande bunden 

 vid torvmossar eller åtminstone vid torvjord. Särskilt på 

 högmossar och hjortronmyrar är den vanlig och kan där bilda 

 tuvor om 7* meter i genomskärning. Ofta växer den insprängd 

 bland Sphagnum-twYor. Den tål icke att någon längre tid 

 stå nedsänkt i vatten och föredrager därför mossar och myrar, 

 där vattnet ej står så högt. Arten fördrager såväl solbelj^sta 

 som beskuggade ställen och uj)pträder ofta i skogskärr. Även 

 anträffas den, fastän ej så väl utvecklad, på berg och i skre- 

 vor, där mylla finnes. Som redan nämnts, trives den i säll- 

 skap med Sphagnum-SbYter och sticker ofta endast med top- 

 parna över tuvorna. I dess sällskap och insprängda bland 

 dem har jag antecknat Rubus chamcemorus L., Vaccinium 

 Oxycoccus L., Sphcerocephalus palustris (L.) Lindb., Dicranum 

 Bergeri Bland, och congestum Brid., Acrocladium cuspidatum 

 (L.) Lindb. m. fl. 



Där lämplig lokal finnes för Polytrichum strictum, är den 

 vanlig särskilt i Sveriges norra landskap. I de sydligaste 

 provinserna är arten mera sällsynt och i Halland känner 

 jag den endast från tvenne lokaler. Arten förekommer på 

 alla höjdlägen från ett par meter över havet upp till en höjd 



