HJ. MÖLLER, LÖVMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 97 



i Skåne, hade några anteridier slutna, de flesta öppnade samt 

 några tomma. Även honexemplaren visa, att blomningen bör- 

 jar i mediet av maj. Exemplar den "/5 1891 från Hör, den 

 ^"/5 1913 från Gryt, båda i Skåne, hade arkegonierna nyss öpp- 

 nade. I nordliga Sverige varar blomningen in i augusti. Han- 

 exemj)lar den ^"/. 1912 från Stugun i Jämtland hade anteri- 

 dierna delvis fyllda. Och hos honexemplar den '/«1912 från 

 Övertorneå i Norrbotten 'hade arkegonierna ej öppnat sig. 

 Mössan börjar avkastas redan i maj, men kan kvarsitta ända 

 in i början av juli. Exemplar den ^^/5 1880 från Ö. Eneby i 

 Östergötland har endast några mössor avkastade liksom exem- 

 plar den ^^/5 1914 från Ål i Dalarna, den '/g 1918 från Salem i 

 Södermanland, den ^e 1914 från Ö. Broby i Skåne, den ^^/g 1891 

 från Värmdön i Uppland. Arnell's^ uppgift, att kapselmog- 

 naden i södra och mellersta Sverige äger rum i slutet av juni 

 och de första veckorna i juli samt i norra Sverige de tre första 

 veckorna i juli, har jag funnit bekräftad. 



Även Polytrichum pilosum varierar synnerligen mycket. 

 Än är den lågväxt, 1 a 2 centimeter hög, än kan den nå upp 

 till 5 centimeter, setan oberäknad. Då arten växer på flyg- 

 sand.sfält, är hela stammen utom själva spetsen betäckt av 

 sand. Stammens nedre del är då naken, och bladen sitta ho- 

 pade i själva stamspetsen och utgöra där en klotformig gytt- 

 ring (/. paupera). I detta tillstånd tyckes arten alltid vara 

 steril. Bladens hårudd kan understundom vara synnerligen 

 kort och utgöra endast \'n, av bladets längd; stundom kan den 

 bli så lång, att den upptar ^3 av bladets längd. I allmänhet 

 är hela hårudden hyalin, men kan stundom vid basen vara 

 brunfärgad, då den kan påminna om Polytrichum Jiyperboreum. 

 Setans längd och kapselns storlek varierar också synnerligen 

 mycket. I allmänhet är kapseln 3 mm lång, men kan variera 

 mellan 5 och 1 mm. Vanligen är mössans färg Ijusbrun men 

 kan ha alla möjliga nyanser från mörkt brun till nästan krit- 

 vit uppe i fjällen. 



Polytrichum pilosum, är en av de mest utpräglade xero- 

 fyterna bland mossorna. På samma gång är den också vår 

 kanske mest förnöjsamma mossa. Allestädes på de mest 

 sterila ställen, undergrunden må vara ren sand eller mager 

 mylla, kan man anträffa den. På stengärden och berg, där 

 jordbetäckningen är ytterst tunn, trives den väl och tjänar 



' Arnell 1, sid. UO. 



Arkiv för botanik. Band 17. N:o 4. 7 



