THORE C. E. FRIES, SVERIGES GASTEROMYCETER. 5 



hänsyn till samtliga familjer inom gruppen, och ej alla dessa 

 finnas representerade i Sverige. Jag nöjer mig därför med 

 att definiera Gäster omyceterna på följande sätt. De äro 

 svampar med åtminstone från början fullt slutna fruktkroppar, 

 i vilkas inre sporer alstras från basidier (av autobasidietyp). 

 Gasteromyceterna äro nära besläktade med Hymenomyceterna, 

 vilka dock hava basidierna och sporerna fritt exponerade i 

 luften på en i högre eller lägre grad differentierad frukt- 

 kropp, övergångsformer mellan de båda grupperna saknas 

 icke. 



Inbördes äro Gäster omycet-gYupperna varandra betydligt 

 olika. En del forskare lägga också så stor vikt vid olik- 

 heterna, att de stryka samlingsnamnet och upphöja de skilda 

 grupperna till fristående ordningar. Hur man bör förfara, 

 torde närmast vara en smaksak. Någon nämnvärd omvär- 

 dering innebär knappast strykandet av det gamla ordnings- 

 namnet, då undergrupperna i alla fall kvarstå på sin gamla 

 plats i systemet. 



Fruktkroppens organisation och utseende är mycket 

 växlande inom de olika Gasteromycet-gruppema,. Ytterst 

 omslutes fruktkroppen dock alltid av ett peridium. I enk- 

 laste fall är detta enskiktat, men vanligen är det differen- 

 tierat i två skikt, exoperidium och endoperidium. Vanligen 

 brister det förra vid mognaden sönder i bitar, som avfalla; 

 rester av exoperidiet pläga dock i form av taggar, vårtor 

 eller korn i många fall kvarsitta på endoperidiet, sedan frukt- 

 kroppen mognat. Understundom kan exoperidiet hava en 

 mera invecklad byggnad, och är då länge persisterande. — 

 Endoperidium omsluter fruktkroppens inre, och öppnar sig 

 vid mognaden på olika sätt hos olika svampar. — Hos Phal- 

 lacéerna är peridiet utbildat som ett gelatinÖst hylle, den 

 s, k. volvan, som vid mognaden brister i spetsen och sedan 

 kvarsitter kring svampens bas. — Den sporalstrande delen 

 av fruktkroppen är gleban; den är åtminstonde till en början 

 allsidigt omgiven av peridiet. Gleban är i regeln kamrad; 

 kamrarna äro dock ofta så små, att de först vid svag för- 

 storing kunna tydligt urskiljas. Hos Eugasteromycetes klädas 

 glebakamrarnas väggar av talrika pallisadlikt ställda basidier; 

 hos Plectobasidii ligga basidierna huller om buller i kamrarna. 

 Inom sistnämnda grupp finnas t. o. m. svampar, som helt 

 sakna glebakamrar, och basidierna ligga då regellöst strödda 



