THOKE C. E. FRIES, SVERIGES GASTEROMYCETER. 17 



mycelsträng. Gleba kamrad och dessutom marmorerad av 

 sterila ådror, som utgå från fruktkroppens (= mycelsträn- 

 gens) fästpunkt. Peridium enkelt. 



Bestämningsscheraa över hithörande släkten. 



I. Gleba vid mognaden utan peridium; sporerrefflade. 



1. Gautieria Vitt. 

 II. Gleba omgiven av ett tydligt peridium; sporer släta. 



2. Hysterangium Vitt. 



Gautieria Vitt. 



Gautieria Vitt. I. s. 25. — Th. M. Fr. s. 269. 



Fruktkropp knöllik, nedtill försedd med en tydlig my- 

 celsträng. Gleba genomdragen av labyrintlika kamrar, som 

 med porer mynna på ytan. Sporer med längsgående lister. 



Bestämningsschema för arterna. 



I. Fruktkropp till större delen slät. 



1. G. graveolens Vitt. 

 II. Fruktkropp helt täckt av ett nät av grova trådar. 



2. G. retirugosa Th. Fr. 



1. G. graveolens Vitt. 



Gautieria graveolens Vitt. I. s. 27. — Th. M. Fr. s. 270. 



Fruktkropp nästan slät, c:a 2 cm. i diameter, i början 

 vit, sedan gul — gråbrun. Gleban genomsatt av en, från vid- 

 fästningsstället (= mycelsträngens fästpunkt) utgående, för- 

 grenad, hyalin eller vitaktig, slemmigt broskartad åder 

 (= centralsträng). Sporer äggformigt elliptiska, nedtill av- 

 smalnande, upptill avrundade, brunaktiga, med mörkare 

 längdfåror, 13 — 21x7 — 11 {j.. — Gleban utsänder vid sönder- 

 flytandet en obehaglig intensiv lukt. 



På två lokaler anträffad i Sverige, nämligen dels vid 

 Graneberg nära Uppsala (7» 1900. E. A. Fries; numera 

 utgången) och dels på Laxön vid Älvkarleby (1900. Arv. 

 Zbthelius). 



Ar/åv för botanik. Band 17. N:o 9. 2 



