40 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 17. N:0 9. 



— Medelstor — mycket stor art; endoperidinm 1,6 — 3cm.idiam., 

 exoperidium 3,5 — 8 cm. — Det köttiga lagret cär i torrt till- 

 stånd c:a 2 mm. tjockt, mörkt — rödbrunt, sprött, mer eller 

 mindre genomdraget av djupa sprickor och sönderklyftat, 

 slutligen successivt lossnande från det vita pergamentartade 

 fibrosa skiktet och avfallande i oregelbundna småbitar. 

 Mycket gamla väderbitna exemplar sakna därför fullständigt 

 det köttiga lagret; de äro i så fall svåra att skilja från illa 

 medfaren G. jimhriaius Fr. 



Ej sällsynt i södra och mellersta Sverige. Är i uppsala- 

 trakten rätt vanlig, men är hittills ej känd från nordligare 

 trakter. [Sk., österg., Västerg , Gottl., Söderml., Uppl.]. 



5. G. limbaius Fr. 



Oeaster limbatus Fr. Syst. Myc. s- 15. — Th. C. E. Fr. I. s. 581. 



Ung fruktkropp klotformig. Exoperidium ungefär till 

 mitten delat i 7 — 10 spetsiga flikar, dessa mörkbruna— gråa, 

 glatta eller genomdragna av sprickor. Endoperidium klot- 

 formigt— omvänt päronformigt, i spetsen något nedtryckt, 

 grått eller mörkbrunt, tydligt skaftat och försett med en 

 tydlig apofys (= svulst vid skaftets vidfästningsställe). Peris- 

 tomfält vanligen tydligt begränsat; mynning 



^^ ^^ svagt konisk, bildad av sammanhäftade trå- 



#dar. — Capillitium Ijusbrunt, 4—6 [j, i diam. 

 ^^ Sporer klotrunda, mörkbruna, starkt knottriga, 



4 — 6 \). i diam. — Medelstor — stor art. Endo- 

 peridium 1 — 3 cm., exoperidium 3—9 cm. i 

 diam. — Skaftet är tjockt och ofta samman- 

 tryckt från sidan; det övergår utan skarp 

 gräns i apofysen. — G. limbatus Fr. och G. ru- 

 "^ © fescens Pers. äro två varandra närstående 



arter. Den väsentligaste karaktären, varpå 



^ de säkert kunna särskiljas, är att söka i 



Sporer av Geaster -, % - t ^ • % 



limbatus Fr. (a) färgen — mork bos den förra, rodaktig hos 

 och G. rufescens ^jgj^ senare. Men även sporernas skulptur 

 Original. skiljer de två arterna. Hos G. limbatus Fr. 

 äro knottrorna så kraftiga, att sporen liknar 

 en morgonstjärneklubbas huvud, under det att sporerna hos 

 G. rufescens Pers. ej äro så starkt skulpterade. Sporfärgen 

 är även något olika hos de båda arterna (mörkare hos G. 

 limbatus Fr.). Rent yttre morfologiska olikheter — utom i 



