HJ. MÖLLER, LÖVMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 57 



iiitt material. Det är att märka, att locken stundom kunna 

 dtta kvar långt efter det sporerna äro mogna. 



Fontinalis dalecarlica varierar sjTinerligen mycket. Man 

 ian finna exemplar från ett par decimeters längd till meter- 

 ånga och däröver. I allmänhet äro stjälkarna endast ner- 

 ill bladlösa, men de kunna stundom sakna blad rätt långt 

 ipp, och jag har sett individ, som varit bladbeklädda endast 

 själva grenspetsarna. Färgen är i allmänhet mörkgrön men 

 ian variera till grön, brun och nästan guldgul. S. O. Lindberg 

 lar från Finland en var. atra Lindb., utmärkt genom sin djup- 

 ivarta färg. Stimdom kunna alla stjälkarna vara trådsmala 

 )ch bladen tätt tryckta till stammen (/. filiformis). Man 



Fig. 21. Fontinalis dalecarlica. Schimp. Bladbas, "y. 



inträffar också former med utspärrade blad, som stundom 

 litta avlägsnade från varandra (/. läxa). S. O. Lindberg^ 

 jeskriver en var. curvata Lixdb. med följande ord: »crassior 

 '^t, minus et sparsius ramosa, ramulis rigidioribus, omnibus 

 mrsum, curvatis, foliis majoribus, magis dissitis et patentibus, 

 icutioribus, rariiis fertilis, frudubus majoribus )). Lindberg's 

 )riginalexemplar hava dock föga krökta grenar. 



Fontinalis dalecarlica anträffas på ungefär samma lokaler 

 loni antipyretica men tyckes i allmänhet föredraga rinnande 

 ratten, där den stundom kan bilda massvegetation. I dess 

 lällskap har jag antecknat Fontinalis antipyretica, Amblyste- 

 jium jluiians (L.) De Not., Lemanea fluviatilis Ag. samt i Norr- 

 and Martinellia uliginosa (S\v.) Lindb., Amblystegium ri- 

 nilare (Sw.) Lindb. m. fl. 



Om man undantager Sveriges sydligaste provinser, är 

 Fontinalis dalecarlica ej så sällsynt i vårt land. Sålunda är 

 len anträffad i alla provinser i södra och mellersta Sverige 

 ned undantag av Öland och Gottland. Även i lappmarkerna 



* LiMDBERG G, 8i(l. 94. 



