HJ. MÖLLER, LÖVMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 63 



Övergångar till huvudformen. Enligt uppgift på etiketten är 

 exemplaret taget i en källa. 



Fontinalis dahcarlica var. microphylla, som beskrevs 

 från sjön Tielk i Ostpreussen, är känd från en lokal i Danmark, 

 jch. har sedan anträffats i Westpreussen samt i Kanada. Över- 

 illt är den fullständigt steril. 



Varietetens utbredning i Sverige. 



Västmanland. Linde, Albäcken 1873 C. O. Hamnström. 



Fig. 22. Fontinalis dalecarlica var. 

 microphylla (Schimp. ) Limpr. ^-^. 



Fig. 23. Fontinalis seriata 

 LiNDB. '-^. 



Fontinalis seriata Lindb. 



Fontinalis subconnivens Lindb. in sched. och 1882 Kindberg, 

 Novitier för Sveriges och Norges mossflora. Botaniska No- 

 tiser 1882. Sid. 146. 



Fontinalis seriata; Lindbero, Botaniska Notiser 1882. Sid. 26. 

 Fontinalis seriata; Lindberg, Meddelande den 3 december 1881. 

 Meddelanden av Societas pro fauna et flora fennica. Häfte 9, 

 sid. 127. 



Fontinalis dalecarlica var. seriata; Kindberg, Die Arten der 

 LauV^moose (Bryineap) Schwedens und Norwegens. Bihang till 

 K. Sv. Vet.-Akad. Handl. Band 7, n:o 9, sid. 51. 

 Fontinalis seriata; Cardot, Monographie des Fontinalanées. 

 Memoires de la Société nationale des Sciences naturelles et ma- 

 thématiques de Cherbourg. Tom XXVIII. Sid. 107. Först 

 här beskrives arten. 



Hahituellt rätt lik Fontinalis dalecarlica. Växt mjuk och 

 \Uink, smutsigt grön, upptill ljusare grön — gulaktig samt något 

 ilänsande. Stjälk 10 — 40 cm lång, bladbeklädd nästan ända 

 ill basen med talrika, förlängda, med stammen parallella grenar, 

 \om uppbära sparsamma, korta smågrenar. Blad rätt tättsittande, 



1880. 



1882. 

 1883. 



1883. 



1892. 



