68 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 17. NIO 14. 



Fontinalis dichelymoides är känd endast från få lokale: 

 i Finland, varest man funnit han- och honplantor. Kapsel 

 bärande exemplar okända. 



Artens utbredning i Sverige. 



Västergötland. Himneberg 1859 S. Berggren; Lång 

 vattnet 1875 J. E. Zetterstedt. 



Fontinalis androgyna R. Ruthe 



1872. Fontinalis androgyna; R. Ruthe, Eine neue Art der Laubmoos 

 gattung Fontinalis. Hedwigia 1872, sid. 160 — 168. 



Paroik. Växt spädare och slakare än Fontinalis anti 

 pyretica, tili färgen blekgrön eller gulaktig. Stjälk 10 — SO en 

 lång, tämligen kraftig med kortare eller längre, utspärrade eile 



Fig. 29. Fontinalis androgyna R. Ruthe. Blad. V- 



utstående tillspetsade grenar, som * bladvecken äro försedda mei 

 bruna eller hyalina ccelltrådar. Stjälkblad avlägsnade från var 

 andra, upprätta — utstående, föga nerlöpande och oörade, ägg 

 runt — lancettlika med i allmänhet lång spets, platta eller svag 

 kölade och då isynnerhet mot spetsen platta, rännformiga — kölade 

 Bladens cellväv lucker och tunnväggig med bladkantens yttr 

 cellrader något smalare; bladbashörnen försedda med en grupj 

 väl begränsade, starkt vidgade, ovala och rätvinkliga, gula eile 

 hyalina celler. Periketialgrenar långsträckta med kort stjälk 



