HJ. MÖLLER, LÖVMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 69 



Irödda på huvud stjälken och mellan periketialbladen försedda 

 led hyalina eller bruna, styva celltrådar. 



Fontinalis androgyna påminner både om vissa späda fer- 

 ier av F. antipyretica och hypnoides. Från den förra skiljer 



Fig. 30. Fontinalis androgyna R. Ruthe. Bladbas. *x°. 



en sig genom sina mera platta blad, som visserligen kunna 



ara kola de men då endast svagt. Vidare har androgyna 



ladbashörnens celler rätt starkt uppblåsta och bildande en 



itt väl begränsad grupp. Dessutom finnas hyalina eller 



runa, styva celltrådar i grenarnas och 



:amspetsarnas bladveck, vilket jag ald- 



g anträffat hos antipyretica. Fonti- 



alis hypnoides är mera gracil, har mera 



lätta och slaka blad, som aldrig äro 



ölade eller sammanvikta, mera lucker 



?llväv och ej utpräglade bladbashörn- 



äller. Både F. antipyretica och hyp- 



oides äro dioika under det att andro- 



yna är paroik. 



På Öland vid Tveta har jag f un- 

 it en Fontinalis-iorm, som jag anser 

 11 höra denna art. Visserligen äro exem- 

 laren alldeles sterila, men alla andra 

 ir F. androgyna utmärkande karaktä- 

 ir finnas för handen. Den växte på 

 tenar i en landsvägsgrop, där vattnet 

 idvis uttorkar. Arten är på sin klassiska lokal, Bärwalde i 

 »randenburg, funnen på av Oder periodvis översvämmade 

 ngar. Utom från Brandenburg är arten känd från Island^, 

 arest den även funnit.s med kapslar. 



Hesselbo sid. .508. 



Fig. 31. Fontinalia andro- 

 gyna R. Ruthe. Blad- 

 kant. 4". 



