M. ELFSTRAND, HIERACIA ALPINA FRÅN DALARNE. 59 



latus, dense et longe pilosus, pilis basi longa albidis 

 — canescentibus, inferne microglandulis et imprimis superne 

 gland Ulis crebris, nigris, partim longis obtec- 

 t u s. Folia saturate viridia, secundum margines et in petiolis 

 imprimis longe pilosa; folia stolonis innovationis et caulina 

 superiora etiam in superficiebus floccis et leptotrichis caren- 

 tia, folia stolonis innovationis 1 — pauca, minora et pilosiora, 

 rosularia cetera vulgo 2 — 3, ovaliter lingulata — lingulata, ro- 

 tundato-obtusa; caulina 5 — 10, quorum 5 — 7 inferiora ± bene 

 evoluta, 2 — 4 superiora minuta, angustissima, supremum brac- 

 teiforme et in squamas involucri indeterminate transiens, cau- 

 lina evoluta lingulata et obtusa — anguste lineari-lanceolato- 

 lingiüata et ± acuta; lamina eorum valde sensim in petiolum 

 anguste — late alatum et conspicue amplectentem transiens, 

 integerrima vel denticulis paucis patentissimis — patentibus, 

 saepe acutis munita; caulina superiora minuta, glandulis 

 minutis, solitariis praedita, anguste linearia vel anguste lineari- 

 lanceolata, supremum bracteiforme prope involucrum situm 

 subfiliforme. Involucrum magnum — sat magnum, 13,5 — 

 17 mm altum, pilis longis, albidis, crebris et glandulis 

 tenuibus, vix mediocriter longis, submediocriter numerosis 

 et microglandulis cerinis vestitum. Squamae involucri ± 

 angustae ± attenuatae, ± acuta e, fusco-atrae, apice 

 ± leviter comatae. Ligulae mediocriter longae, usque 2,8 mm 

 latae, subvitellinae, pilosae et apice sat dite ciliatae. 

 Styli brunnei, stigmata virescentia. 



Idre: Övre Hågådalen vid sjön ('"/7 1914). 



En synnerligen vacker och utmärkt form, lätt igen- 

 kännlig på den höga, mångbladiga, starkt håriga och upptill 

 rikligt glandelhåriga stjälken, de djupgröna bladen, vilkas 

 huvudmassa är samlad å stjälkens nedre del, den ganska stora 

 holken med m. 1. m. smala och spetsiga, mörka, tätt gråhåriga 

 fjäll samt de mycket mörka stiften. Stjälkbladets skiva av- 

 smalnar jämnt och långsamt till ett vingat, märkbart om- 

 fattande skaft, eller, rättare sagt, badets nedre del är smal 

 och skaftlik, men man kan icke säga, var skivan slutar och 

 skaftet börjar. 



Växten är släkt med H. melandetum Om., men kommer 

 ännu närmare //. jjaramelandduvi P^lfstr., vilken jag 1912 

 insamlade i övre dvärgtallregionenj^vid Grunik^ på Kriwan 



