M. ELFSTRAND, HIERACIA ALPINA FRÅN DALARNE. 89 



I fråga om utbredning och släktskap erinrar förhål- 

 landet mellan H. megaleion och expansum något om förhållan- 

 det mellan H. primarium och H. poecilostictum. 



H. megaleionl^ ' > — H. expansum f. esmegaleion (Nipfj.) — 



— H. expansum (Lillf jäten, Grövelån, Grövelsjöhögda, 



Kölosen, Storhärjeån). 



H. poecilostictum har dock spritt sig längre mot nordost 

 än H. expansum. 



Till /. typicum av sistnämnda art ansluter sig omedelbart 

 den enklare formen minus vid Lillf jäten. H. expansum v. 

 amblyterum, som också är funnen vid Lillf jäten, avviker 

 däremot mera från huvudarten. 



Det finnes således flera relativt nordhga och nordvästliga 

 Hieracium-iormer, vilka med all sannolikhet leda sitt ursprung 

 från andra, morfologiskt närstående former, vilka finnas längre 

 i söder. Däri ligger ju icke heller något oväntat, då, såsom av 

 isdelarnes läge i denna trakt framgår, israndens avsmält ning 

 här sannohkt fortgått från sydost mot nordväst. 



Differentieringen av t. ex. H. poecilostictum kan hava 

 börjat någonstädes vid nuvarande utbredningsområdet för 

 H. primarium, nått sin fullbordan i trakten av nuvarande 

 Särnabyn, varefter den nybildade formen därifrån spritt sig 

 utefter isranden mot nordost till trakten av Klövsjöfjället 

 och efter isens avsmältning även mot nordväst till Grövel- 

 sjötrakten. 



Men inom ifrågavarande område träffar man också tal- 

 rika med varandra nära besläktade Hieracier, vilkas förekomst 

 avgjort tala för att här på ett och samma fjäll eller kanske på 

 ett och samma ställe nya former utbildats ur en gemensam. 

 Naturligtvis har då detta skett i sen- eller postglacial tid. 



Utom den förut omtalade stora macrosyntomum -kom- 

 plexen på Hemfjället och Hundfjället (se schemat å sid. 87) 

 och den närstående ocoswiorfow^wm-gruppen (schemat å sid. 88) 

 på förstnämnda fjäll finner man där även en annan grupp, 

 som består av mörkstiftiga, storväxta alpina genuina, vilka 

 visserligen icke så nära sammanhänga som många former 

 inom de två förut nämnda grupperna, men dock sta varandra 

 tillräckligt nära för att ge anledning till den förmodan, att de 

 här uppstått från ett gemensamt ursprung. Deras fcirvant- 

 skap med varandra kan antydas genom fciljande schema. 



