4 ARKIV FÖR BOTANIK, BAND 13. N:0 4. 



Kenntn. haloph. etc. pag. 9). Denna sönderfaller i minst två 

 väl skilda underafdelningar, som kunna i analogi med för- 

 hållandena inom växtgeografien benämnas Sphagneta desmi- 

 diosa och Sph. naviculosa efter de alggrupper, som karakte- 

 risera dem. Betingelserna för dessa båda äro föga kända, 

 men möjligen är Sphagnetum naviculosum af mer temporär 

 natur än den andra. Vidare tyckas inflytanden från ämnen i 

 underlaget spela en viss roll. 



Af ännu mer temporär natur är regnvattenalgforma- 

 tionen (Bohlin, Morph. Biol. alg. p. 524!) eller den om- 

 brofila formationen, som den skulle kunna kallas. Denna 

 är dock ej så vackert utbildad vid Uppsala. 



Mycket karakteristisk är de våta klippornas eller 

 berghällarnas formation, som i regel träffas, där vatten 

 sipprar ned utefter klippväggar, vare sig det nu är grund- 

 vatten, eller vattnet kommer från någon vattensamling i 

 närheten. I ett nyligen utkommet arbete (Schade, p. 134) 

 omnämnes denna formation såsom »Grünalgen fades». Hit 

 kan räknas också de senare af Sernander (Sernander, pag. 

 812) beskrifna bergssegorna, men de utgöra en annan facies 

 än den föregående och karakteriseras af cyanopJiycéer. Den 

 facies, som jag här särskildt vill framhålla, är karakteriserad 

 af gröna alger. Karaktärsalg är Cylindrocystis, men därjämte 

 förekomma Penium-Sir ter, Cosmarium (t. ex. notabile, micro- 

 sphinctum) Ulothrix sp. m. m. Se äfven Lagerh., Stockholms- 

 traktens Pediastréer etc. (pag. 49). Denna formation skulle 

 jag vilja beteckna såsom den stakiofila (grek. ozo.v^zoq dry- 

 pande, våt af droppar). 



Skulle det vid framtida undersökningar visa sig, att 

 cyanophycéfacies eller bergssegorna äro betingade af en rikare 

 tillgång till kväfveföreningar, och härför tala möjligen före- 

 komsten i dem af saprofila lafvar (cfr Sernander pag. 843) 

 bör den utbrytas såsom en själfständig afdelning, skild från 

 »Grünalgenfacies», hvilkens konstituenter ej visat sig vara 

 saprofila. 



De aerofila formationerna ser man öfverallt, på träd- 

 stammar, stenar, murar etc. De äro af olika natur. 



Nedanför trädstammar på fuktig jord, men äfven några 

 dm upp på stammen, är mycket vanlig en formation, som 

 jag benämner Hormidhimjormation efter dess karaktärsart 

 Prasiola crispa, oftast uppträdande i Hormidium-staåium. 



