HEINTZE, VÄXTTOrOGRAFISKA UNDERSÖKNINGAR. 9 



der björkens medelhöjdsgräns, trots det jordmånen är af god 

 beskaffenhet. 



Detta om granens förhållande till björken. Tallen har 

 den här i trots af sin »sena invandring» så grundligt hunnit 

 uttränga, att den nära nog undantagslöst öfverallt bildar 

 barrskogsgränsen. Tallen finnes endast kvar på smärre, iso- 

 lerade områden och saknas helt eller är en ren sällsynthet 

 på vida sträckor. Och det är endast »å för granen särskildt 

 ogynnsamma marktyper såsom skarpa hedland och myrtrak- 

 ter, som tallen ännu bevarat väldet». Samma är förhållandet 

 i närgränsande delar af Jämtland och Nordlands amt. 



Tallen uppträder i regio subsilvatica på torr, näringsfat- 

 tig, grusig eller sandig hedmark eller på rullstensåsar. Vidare 

 på tufvor och rissträngar i myrar samt på klippmark. Stun- 

 dom äfven i spridda exemplar efter sjöstränderna, där den 

 endast på en sida kan trängas af granen. I smala dalgångar 

 har tallen ofta ett mycket karakteristiskt förekomstsätt. Den 

 intager nämligen själfva dalbottnen, där denna lämnar rum 

 för jämna, torra sandfält, under det att de bördigare slutt- 

 ningarna klädas af frodiga gran- eller björkskogar. 



Regio subsilvaticas tallskogar äro i regel utbildade som 

 tallhedar, under det att granen ända upp till sin höjdgräns 

 uppträder i mossrika eller ± örtrika bestånd. Där tallregio- 

 nen genomskäres af kuperad och näringsrikare mark, såsom 

 t. ex. efter västra stranden af Lainio älf i Torne lappmark 

 (jfr Heintze 20), där ersattes också tallen, åtminstone del- 

 vis, af gran. 



Fjälltrakternas granskogar öfvergå uppåt i mossrika eller 

 örtrika björkskogar, under det att tallskogarna oftast ersättas 

 af torra björkhedar. Wahlenberg (57), som hufvudsakligcn 

 berest de trakter, där barrskogsgränsen bildas af tallen, säger 

 också om regio subalpina: »Est regio sicca Lichene rangiferino 

 quaiu maxime obtecta». 



Af det sagda framgår, att det i första hand beror på 

 markens näringshalt och fuktighetsgrad, om granen eller tallen 

 kommer att bilda barrskogsgränsen. Det är därför oriktigt 

 att uppställa regio snbsilvatica som ett särskildt, af klima- 

 tiska orsaker betingadt, höjdbälte. Granen synes i våra fjäll- 

 trakter hksom nere i skogslandet redan tagit all för sig lämp- 

 lig mark i besittning. 



* * 



