10 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. NIO 5. 



Sommaren 1849 företog Norman (44) en botanisk färd 

 till Gudbrandsdalen för att undersöka vegetationen i Våge 

 och Lom. I den berättelse, han utgaf om sin resa, uppstäl- 

 las följande växtregioner: »kornbygden» (kornbältet) — tall- 

 regionen — björkregionen — videregionen, som sträcker sig 

 upp till videsnårens öfre gränslinje, — lafregionen,^ från 

 vide- eller buskgränsen till snögränsen. Dessa regioner äro 

 emellertid enligt Norman (45) föga begränsade och svåra att 

 urskilja i »arktiska» Norge, där ej heller någon snögräns torde 

 kunna uppdragas. 



»Öfversikt af den skandinaviska jordens växtlighet» kallar 

 Elias Fries en uppsats, som hopskrefs år 1856, och längre 

 fram infördes i Bd. III af »Botaniska utflykter». Med led- 

 ning af Wahlenberg's och Norman's arbeten delar Fries 

 högfjällen i tvenne bälten: snö- och fjällregionen. Snöregio- 

 nen ^ »of van vegetabiliska lifvets naturliga gräns», d. v. s. 

 ofvan snögränsen. Nedom denna gränslinje vidtager fjäll- 

 regionen, som sträcker sig ända ned till björkgränsen, öfre 

 delen af fjällregionen kallar han lafvarnas och fjällörternas 

 region. I denna utgöra laf arterna hufvudmassan af vegeta- 

 tionen, hvaribland förekomma några fjällörter. Följer så 

 buskregionen, där fjällörterna blifva talrikare, h vartill komma 

 den buskartade dvärgbjörken och kråkriset jämte lågväxta 

 pilarter. 



Trots sina uppenbara misstag har Elias Fries' fram- 

 ställning haft stort inflytande på den växtgeografiska forsk- 

 ningen i vårt land. Hans benämningar på fjällens höjdbälten 

 återfinnas sålunda i arbeten af C. P. L^stadius (33), P, 

 Olsson (47), Sernander (49) m, fl. 



För Sarekfjällens vidkommande tror sig Vestergren (59) 

 på grundvalen af växtsamhällena kunna få till stånd en 

 »mera naturlig indelning af fjällregionen än den Wahlenberg- 

 ska, som däremot naturligtvis har den fördelen, att den äger 

 sin giltighet i alla nordiska fjälltrakter». 



Nedersta delen af regio alpina, hvilken intager bottnen 

 af dalgångarna (om dessa ligga ofvan björkgränsen) och de 

 lägre »slätterna» på 800 a 900 meters höjd ö. h., betecknar 



^ Denna benämning är i hög grn J olämplig och vilseledande, då laf- 

 var, som bekant, äfven träffas i mängd ofvan regionens höjdgräns. 



■ Sven Nilsson's (43) »snöregion» omfattar Elias Fkies' snö- och laf- 

 regioner. 



