HEINTZE, VÄXTTOPOGRAFISKA UNDERSÖKNINGAR. 11 



Vestergren som videsnårens, rishedens och kärrens region. 

 Vid ungefär 900—1,100 meters höjd ö. h. följer därpå en re- 

 gion, inom h vilken gråvidena ha sin höjdgräns och där de 

 ej längre spela någon fysiognomisk roll. Denna region ka- 

 rakteriseras af gräshedar och därjämte af stora sträckor med 

 cesiolichen-mark på vindöppna ställen. Huru vegetationen ter 

 sig på 1,100—1,200 m:s h. ö. h. namnes ej, men vid ungefär 

 1,200—1,400 m följa högplatåer, från hvilka den stenurs- 

 klädda toppen uppstiger. Dessa platåer äro täckta med en 

 tundravegetation af tätt packade mossor och lafvar med in- 

 blandning af de högst gående kärlväxterna. Vestergren 

 urskiljer Racomitrium- , Dicranum-, Platysma- och lefver- 

 mosstundror, allt efter den mossa eller laf, som är domine- 

 rande. 



Vestergren 's Dicramim-iviwåva. motsvarar ej, hvad Ser- 

 nander (48 b) afser med samma namn. Den senares Dicra- 

 num-tundra, från Gråstöten i Härjedalen ligger nämligen 

 endast ett 30-tal m ofvan skogsgränsen och är en mosslaf- 

 rik rished enligt min terminologi. Vestergren's tundror vill 

 jag däremot inrangera under mina moss- och lafhedar. 



Sernander's laftundror och fjällhedar^ sjmas vara laf- 

 rika resp. lafmossrika rishedar, och då han därtill omnämner, 

 att på mera fuktig mark i de härjedalska fjällens videregion 

 ofta träffas en MyrtUlus n?'gra-formation, »påminnande om 

 undervegetationen i vissa af den öfre skogsregionens Betu- 

 leta>>, har han tydligen iakttagit alla rishedens hufvudtyper: 

 laf- och lafmossrika rishedar, motsvarande subalpina zonens 

 björkhedsformer; moss- och mosslafrika rishedar, nära anslu- 

 tande sig till samma höjdbältes mossrika björkskogar. 



Hvad Vestergren menar med rishedar, är svårt att af- 

 göra. Då han emellertid omtalar, att de förekomma i nedre 

 delen af videregionen och utan gräns öfvergå i »rismåssen» 

 (rismyren), synes han närmast ha afsett mossrika eller åt- 

 minstone mossrikare rishedar. Hans cesiolichen-vaSiTk utgöres 

 af glesare, starkt lafmossrika rishedar på vindexponerade 

 ställen. 



Vestergren's arbete är i viss mån banbrytande, då ingen 

 före honom sökt genomföra en regionsindelning af fjällen ute- 



^ I »Sveriges växtvärld i forntid och nutid» använder Sernander 

 benämningen fjällhed i långt vidsträcktare betj-delse: som ett gemensamt 

 namn på nära nog alla slag af alpina rishedar. 



