20 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. N:0 5. 



risbeds- eller fjällhedszonen, 



björkskogs- eller subalpina zonen, 



barrskogs-, blandskogs- eller subsilvina zonen (ne- 

 derst). 



Rishedszonen kan delas i ett nedre bälte och ett öfre. 

 Dessa båda underzoner äro dock långt ifrån skarpt afgrän- 

 sade från hvarandra. 



C. Kärlväxternas förekomstsätt, individfrekveus, förhål- 

 lande till kulturen m. m. 



Under hvarje art lämnas en kort öfversikt af dess ut- 

 bredning i Åsele lappmarks fjälltrakter jämte närliggande 

 delar af Lycksele lappmark och norra Jämtland. Undersök- 

 ningsområdet af vattnas genom fyra älfvar: Vapstälfven, som 

 rinner västerut till Atlanten, samt Vojmån, Storån och Sax- 

 älfven, hvilka bilda Ångermanälfvens källarmar. Vattensy- 

 stemen kunna lämpligen läggas till grund för områdets upp- 

 delning i distrikt, och benämnas dessa efter sina resp. huf- 

 vudälfvar. 



För hvarje växtart uppräknas först dess typiska, mindre 

 typiska och mer tillfälliga ståndorter nere i subsilvina och subal- 

 pina zonerna.^ Därpå redogöres för artens uppträdande i kul- 

 turvegetationer inom samma båda höjdbälten. Växplatserna 

 i alpina zonen behandlas särskildt för sig. En arts individ- 

 frekvens i naturveg. nedom och ofv^an skogsgränsen samt i 

 kulturveg. kan i många fall vara rätt växlande och angifves 

 därför efter hvarje grupp af ståndorter. Endast tre frekvens- 

 grader (frekgr.) användas här: hög = dom. och ymn.; me- 

 delm. = rikl. och spars.; låg = enst. och enst. expl. 



Monotopa kallas arter, som endast växa på ett slags 

 ståndorter, t. ex. enbart i lakustrina, klipp- eller myrvegeta- 

 tioner. Växter, som uppträda exempelvis i klippveg. och i 

 koloniartade vegetationer på blockur eller i örtmattor på ur 

 och i lunddälder eller yppiga örtrika björkskogar på bunden 

 ur eller på stränder och i videsnår o. s. v., räknas äfven som 

 monotopa. 



' Då t. ex. rena gran- och tall-kogar äga mycket ringa utbredning 

 inom området, ha vissa arters förekomst i dem måst betraktas vara af till- 

 fällig natur, fastän de på lägre nivåer kunna uppträda som ± typiska barr- 

 skogsväxter. 



