HEINTZE, VÄXTTOPOGRAFISKA UNDERSÖKNINGAR. Ill 



glesa videsnår. Uppe i alpina zonen växer den i rishedarna 

 och kvarstår i dessas fortsättning nedåt: glesa björkhedar på 

 torra, för fjällvindarna utsatta grusåsar. Nära nog aldrig 

 träffas denna myr- och hedväxt på branter eller obunden 

 blockur på hvilket höjdbälte, man än må befinna sig, och 

 vare sig i nordlig eller sydlig exposition. I någon mängd 

 finnes den endast, där sur, näringsfattig torf eller vindöppen, 

 mager hedmark utesluta konkurrenter. 



Ranunculus glacialis, pygmceus och nivalis äro karakte- 

 ristiska snölägeväxter, hvilka därjämte uppträda på mycket 

 sparsamt bevuxna inundatstränder af särskildt smältvattens- 

 bäckar samt i mycket glesa och vanligen mossklädda klipp- 

 vegetationer, som under hela sommaren öfversilas af vatten 

 och erbjuda liknande betingelser som snölägena. De äro 

 mycket känsliga för uttorkning, och under varma somrar, i 

 synnerhet om dessa följa på snöfattiga vintrar, finner man 

 dem ej sällan nedvissnade i brist på fuktighet, exempelvis i 

 torra bäckfåror. Endast sydberg med kallkällor eller bäck- 

 drag på uren torde kunna uppfylla deras behof af jämn och 

 riklig fuktighet. Men just dessa ståndorter äro här upptagna 

 af högväxtare, sociala arter, hvilka äro föga lämpade till 

 kommensaler åt små fjällörter, som hvarken tåla sidotryck 

 eller öfverskuggning. Samma gäller om talrika andra af snö- 

 lägenas arter, t. ex. Catabrosa algida och Saxijraga rivularis. 

 Man kan på det hela taget lika gärna fråga, hvarför ej Ra- 

 nunculus Flammula v. reptans, Montia *lamprosperma och Calli- 

 triche vernalis talrikt växa på sydbergen. Strax ofvan eller 

 nedom skogsgränsen har jag nämligen mer än en gång sett 

 dem i små grunda polar tillsamman med R. pygmcBus och 

 Cerastium trigynum. 



Salix herbacea och Andromeda hypnoides äro på samma 

 gång snöläge- och hedväxter. Hvad som ofvan sagts om 

 Dryas — Silene acaidis och Ranuncnlus-SiYteTnsi äger därför äf- 

 ven tillämpning på dem. 



Fran hyllor, afsatser och mindre föränderliga delar af 

 uren utestängas således de anförda hed- och myrväxterna 

 genom den där rådande beskuggningen af högväxtare örter 

 och gräs. I källdrag och på bäckstränder är samma fallet 

 med snölägeväxterna. Friska ras erbjuda ett allt för osäkert 

 underlag för senväxande ris och förmå ej skänka Ranunculus- 

 arterna den jämna, rikliga fuktighet, de kräfva. 



