HEINTZE, VÄXTTOPOGRAFISKA UNDERSÖKNINGAR. 113 



Cry plog ramma crispa på Åland, Cerastium alpinum, Saxijraga 

 nivalis och ccespitosa på en ö i Ladoga, en hel rad alpina 

 och snbalpina arter i Ångermanland och Medelpad ända ut 

 till kusten. Trots det alla dessa arter här lefva under helt 

 olika klimatiska förhållanden än som äro rådande på deras 

 egentliga växplatser i fjäll och fjälltrakter, synes, åtminstone 

 hos det stora flertalet af dem, all förökning normalt äga rum 

 genom »frön» resp. sporer. Samma är fallet med talrika »fjäll- 

 växter», som odlas i botaniska trädgårdar.^ Ej heller har 

 någon nedsättning eller undertryckning af fröproduktionen 

 kunnat konstateras hos alpina och subalpina arter på stånd- 

 orter nere i exempelvis Lapplands eller Jämtlands barrskogs- 

 region. Om större värmemängder skulle verka hämmande 

 på »fjällväxternas» vitalitet, så borde ju denna skadliga in- 

 verkan i första hand visa sig i oregelbunden, nedsatt eller 

 helt undertryckt frösättning. Att låga temperaturer ha denna 

 effekt, känner man sedan gammalt. 



Till slut förtjänar påpekas, hur olika och oregelbundet 

 talrika fjällväxters nedre gränslinjer förlöpa i olika trakter 

 af Norrland, äfvensom att den alpina zonens flora till myc- 

 ket stor del sammansättes af silvina arter. Exempelvis flera 

 af våra vanliga skogsris stiga långt högre upp öfver skogs- 

 gränsen än talrika i egentligaste mening alpina arter. Lyco- 

 podium Selago, som är spridd öfver hela Skandinavien, träffas 

 t. o. m. regelbundet på de högsta höjder, dit kärlväxter öf- 

 verhufvudtaget nå. Då den därtill i många lägre liggande 

 delar af Lappland är sällsynt eller helt saknas, måste den i 

 vissa lappmarker räknas till de högalpina arterna. »Fjäll- 

 växternas» förmåga att utan skada tåla såväl låga som högre 

 värmegrader är därför långt ifrån något enastående i vår 

 flora. 



Allt som hittills är bekant om de alpina arternas 

 utbredning och ekologi tvingar således till antagan- 

 det, att deras nedre gränslinjer ej bestämmas af ter- 

 miska faktorer i så måtto, att deras vitalitet skulle 

 nedsättas genom den något högre temperatur, som 



^ MoE (39), som under en lång följd af år bedrifvit kulturförsök med 

 fjällväxter i Kristiania botaniska trädgård, kommer till det resultat, att 

 det ej finnes någon norsk fjällväxt, hur högt öfver hafvet den än växer 

 ute i naturen, som ej med framgång kan odlas på en vida lägre, sydligare 

 och varmare plats. Alla alpina arter kunna vid riktigt förfaringssätt upp- 

 dragas ur godt frö. 



Arkiv för botanik. Band 13. N:o 5. 8 



