HEINTZE, VÄXTTOPOGRAFISKA UNDERSÖKNINGAR. 135 



5. Subalpin — mesoalpin — silvina arter nå högre uppför 

 fjällsidorna än växter tillhörande närmast föregående grupp: 



Petasites frigida, b — c. Tofieldia palustris, a. 



Trollius europoeus (?), c. Eriophorurn Scheuchzeri, a. 



+ Aconitum septentrionale, c — d. Agrostis borealis, a — b. 



Salix glauca, c — d. Phleum alpinum, c, 



pseudosubalpina : 



+ Melandrium silvestre, c. Nardus strida, b. 



Alchemilla viägaris, c — d. Equisetum arvense, b. 



Rumex acetosa, d. + » * scirpoides, a. 



Luzula 7nultijlora, b. Selaginella selaginoides, b — c. 



C ar ex Persoonii, b. 



6. Subalpin — högalpina arter. Hit föras subalpina ar- 

 ter, som mer regelbundet öfverskrida rishedszonens öfre 

 gränslinje: 



-i- Saxijraga aizoides, a. + Cystopteris montana, c. 



7. Subalpin— högalpin— silvina arter. Som artgrupp 6, 

 men förekomma därjämte nere i barrskogsregionen. Hit 

 räknas: 



Saussurea alpina, d. Viola biflora, d. 



+ Bartschia alpina, b — c. Astragalus alpinus, b — c. 



+ Thalictrum alpinum, b. 



pseudosubalpina : 



Taraxacum officinale, c — d. Poa pratensis, c. 

 Ranunculus acris, c — d. Anthoxanthum odoratum, d. 



Att subalpina och pseudosubalpina arter visa aftagande 

 lokalfrekvens eller helt kunna saknas i Åsele lappmarks barr- 

 skogsregion sammanhänger nära med följande förhållanden. 

 Klipp- och urvegetationer äro af topografiska orsaker långt 

 sparsammare i barrskogsregionen än uppe i subalpina och 

 subsilvina zonerna. Tallhedsområden äga ofantlig utsträck- 

 ning. Löfskogsbestånd äro nära nog endast att finna på bäck- 

 och älfstränder. Inundat- och klippstränder af någon betydelse 

 träffas nästan endast efter större sjöar och vattendrag. Silur- 

 området sträcker sig ej nedom Vojmsjön och ^lalgomaj 

 o. s. v. 



