6 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13, N:0 6. 



i sin öfre ände äro utdragna till fria, utstående, vanligen 

 kortare spetsar (se »Iakttagelser», Pl. II, fig. 25 och A. Weiss^ 

 die »Pflanzenhaare», Berhn, 1867, Taf. XXV, fig. 159 och 

 160). Nedan lemnas uppgift på mått hos några hårpenselhår. 



, , . . , . .. fria, öfre 



,.. . l)redd vid pa nära ,,.. , 



Harpenselharens i mm. längd , . ,, ^ cellandars 



basen midt topp 



länsd 



hos Hieracium pilosella L. 5 0,02 0,02 0,02 0,02 

 » Taraxacum officinale 



(Web.) 5—6 0,03 0,02 0,017 0,02 



» Senecio vulgaris L. kring 6 O.OlS 0,013 0,01 0,01 



» Sonchus asper (L) somligas tili 7 0,024—0,04 0,02 0,01 0,012' 



många andras — 0,01 0,01 O Ol kortare 



» Solidago virgaurea L. 4 0,03-0,04 0,025-0,04 0,025 0,02-0,025 



» Tussilago farfara L. tili 13 0,04-0,05 0,035-0,04 0,02 0,01 0,015 



» Arnica montana L. 9 0,05 0,045-0,05 0,04 0,04-0,08'^ 



Vanligen äro hårpendelns hår 4—7 mm. långa och spens- 

 liga med korta, kring O, o 2 mm. långa, fria öfre celländar. 

 Hos Tussilago äro de dubbelt längre, så att deras mindre 

 spenslighet i nedre delen ej hindrar, att de föras bort af 

 vinden. Däremot äro de 9 mm. långa penselhåren hos Ar- 

 nica alltigenom gröfre. De vid skakning på blomkorgen 

 lossnande, mogna frukterna falla omedelbart till jorden, och 

 vinden har mindre utsikt att kunna bortföra dem ett stycke. 

 Men dessa hårs ovanligt långa, öfre fria celländar göra, att 

 de fastna vid föremål, som snudda vid dem, så att den 

 genom vindens hjälp dåliga fruktspridningen kompenseras 

 genom möjligheten, af att frukterna kunna fästa sig på för- 

 bipasserande djur och af dem bortföras från stället, där de 

 mognat. 



2:do. Fjäderpenselns hår kunde ju tyckas ej ha något 

 gemensamt med Hieraciernas sammansatta hår, men vid 

 närmare efterseende befinnas äfven hos fjäderpenselns hår 

 åtskilliga anknytningspunkter existera med nämnda samman- 

 satta hår, såsom det af det följande framgår. Hos Leontodon 

 hispidus L. äro penselhåren nedtill breda och därvarande yt- 

 celler äro i toppen utdragna till fristående, O, o 2 mm. långa 

 spetsar (fig. 3), som alldeles likna motsvarande på hårpen- 

 selns hår. Ett stycke från basen bli Leontodon-håren smalare 

 och trinda. Då finnas på deras ytcellers öfre ändar ett 



' nedåtböjda. 



* Jfr i »Trichomer», sid. 4, tabellen på mått hos Hieraciers samman- 

 satta hår. 



