u 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. N:0 6. 



Trichomers 



Längd 

 i mm. 



Celler | Cellväggs Skrumpna 

 celler 



Afslutnins 



I Mängd, i det 

 i växtdelen är 



på rotbladen 



„ stjälk i närhet 

 , stödblads 



undre yta 

 „ stödblads 



öfre yta 



„ fodret 



„ stjälk i blom- 

 ställning 



„ kronan 



1,5 



2 



1,75 

 ] 



3 

 3 

 1 



få 



ganslca 

 många 

 ganska 

 många 



spetsig 



spetsig 

 hos fleste spetsig 

 hos en del glandellik 

 hos fleste spetsig 

 hos få glandellik 

 hos färre spetsig 

 hos flere glandellik 



hos färre spetsig 



hos flere glandellik 



hos en del spetsig 



hos en del glandellik 



rätt gles- 



hårig 



ganska håri^ 



raedelhårig 



mer hårig 



mycket hårij 



mycket häri;. 



hårig 



Af denna lilla tabell framgår det tydligen, att växtens 

 nedre del har endast hår, som drärtill äro rent täckande; att 

 stödbladen ha äfven glandier, som kunna vara något hinder- 

 samma för objudna gäster, men att deras kortare hår därvid 

 svårligen kunna hjälpa till; att fodret samt stammen i och 

 i närheten af blomställningen genom att äga flere glandelhår 

 och långa, slaka hår, bland hvilka en insekt lätt kan intrassla 

 sig, äro försedda med ett bättre hinder mot objudna gäster; 

 och att slutligen de långa håren på sistnämnda ställen med 

 sina tunna och ofta skrumpna cellväggar ej så litet påminna 

 om vattenfyllda hår. 



Convolvulus sepium L. 



Yngre växtdelar äga rundade, af 4 — 12 kransställda celler 

 sammansatta glandier (fig. 8), som hvila på en kort, encellig 

 fot, samt ock hår (fig. 9), som nederst utgöras af en kort 

 cell, som är alldeles lik glandiernas fotcell, och därofvan af 

 en lång, tunnväggig och upptill spetsig cell, som bildar det 

 egentliga håret. Med detta för ögonen kunde man vara 

 frestad att förmoda, att dessa båda trichomsorter efter den 

 sista horizontala celldelningen någon tid varit alldeles lika, 

 h varefter deras öfversta cell utbildats till den för hvardera 

 sorten utmärkande formen, eller med andra ord, att de först 

 lika trichom-anlagen under den fortsatta utbildningen visa 

 benägenhet till formförändringar (jfr »Formförändringar» II 

 och III). Hos denna växts glandier har nämligen deras 



