16 ARKIV FÖR BOTANIK. BAXD 13. NIO 6. 



Umbelliferae. 



Heracleum spondylium L. De encelliga hår, som göra 

 stammens nedre del så sträf, äro 0,5 — 2 mm. långa. De äro 

 till och med ett bra stycke ofvanom sin midt ovanligt breda 

 eller 0,i — 0,2 mm. breda. De ha i förhållande till sin betyd- 

 liga bredd och oaktadt sin egenskap af sträfhetsalstrare tunna 

 eller blott 0,oi mm. tjocka väggar och innesluta en grynför- 

 sedd, gulaktig vätska. Deras nedre ände är mer eller mindre 

 lökformigt utsvälld och sitter på en liten dyna, hvars öfversta 

 celler omfatta honom. Ofvanom utsvällningen bli håren 

 under en stor del af sin längd långsamt smalare. Men från 

 denna breda hårdel antingen afsmalna håren likformigt till 

 en spets eller sammandragas de tvärt till en mycket smalare, 

 längre (fig. 10) eller kortare, spetsig topp. Också finnas 

 sådana hår, som stå midt emellan de långsamt och de tvärt 

 afsmalnande. Stammens öfre delar ha mindre och kortare hår. 



Daucus carota L. De alltid encelliga trichomerna ha på 

 skilda växtdelar olika längd och äfven olika form samt sitta 

 på korta — mycket långa dynor, på hvilkas topp tricho- 

 merna stå rakt uppåt eller ibland ha en sned ställning utåt. 

 För allt detta skall jag redogöra. 



Den nedre delen af stammen har spridda, stundom 

 böjda hår, som äro 1 — 2,5 mm. långa. De äro tjock- 

 väggiga, tämligen jämnbreda men uppåt tillspetsade. Deras 

 bas är ej utsvälld och sitter rakt uppåt på en mindre 

 hög dyna samt omfattas af dennas öfversta celler. Hårens 

 bredd är utefter ett långt stj^cke, nedifrån räknadt, kring 

 0,035 — 0,04 mm. och dynans bredd är föga större än hår- 

 basens eller 0,05 mm. (fig. 11). 



På stammen i närheten af blomställningen och på blom- 

 skaften uppträda mycket kortare, småtagglika trichomer (fig. 

 12), som göra bärande växtdelar särdeles sträfva. Dessa 

 småtaggar, som äro 0,i5 — 0,3 mm. långa och vid basen O, o 7 

 — 0,1 mm. breda, äro starkt kägelformade och tjockväggiga. 

 Ifrågavarande småtaggar, som vetta utåt — något nedåt, äro 

 snedt fastade på en kort och bred dyna, som i den nedre 

 kanten är mycket lägre än i den öfre. 



Outslagna blommors fruktämne har O, is — 0,2 mm. långa, 

 jämförelsevis smala, vid basen ej utvidgade, långdraget af- 

 smalnande, spetsiga, ännu plasmafyllda och tunnväggiga tri- 



