20 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. N:0 6. 



bildande en aflångt äggrund kropp. De båda glandelcellerna 

 kunna vara vertikalt delade. Förekommande hår likna dem 

 på stam och blad hos Trifolium pratense, men deras långa 

 slutcell sitter på 2 öfver hvarandra belägna, tunnväggiga 

 fotceller. . 



Prunus L. 



P. padus L^ Häggens knoppar äro jämförelsevis torra, 

 hvilket bör ihågkommas, då man läser efterföljande beskrif- 

 ning. Inledningsvis vill jag anmärka, att de hopvikna, unga 

 bladen äga colleterer på sina bladtänders öfre del, men att 

 utväxterna från knoppfjällens och stiplernas kanter äro eller 

 ha alls inga colleterer, på hvilka förhållanden jag härnedan 

 skall närmare ingå. 



Unga blad af 10 — 25 mm:s längd, som voro på öfre sidan 

 eller på de intill hvaranda liggande bladhalfvorna fernissade 

 och hade mindre eller mer framväxt utanför knoppfjällen, 

 ägde på toppen af sina bladtänder färglösa colleterer, hvilka 

 tämligen liknade stipular-colletererna hos P. domestica L. 

 (se »Rön», fig. 4). Men bladcolletererna hos P. padus voro 

 mer jämnbreda och hade framför allt kortare eller i radiens 

 riktning mindre utväxta ytceller, hvilka inneslöto ett slem- 

 migt och knappt grynigt ämne, som vid inverkan af natron 

 ofta antog en brunaktig färg, hvaremot colleterens inre, 

 stränglika del var bredare. I bladcoUeterernas radialt sträckta 

 ytcellers yttre väggar funnos inga blåsor, och genom dem 

 hade, efter hvad man kunde bemärka, blott föga af ett 

 slemmigt ämne framträngt till bladytan, hvadan troligen det 

 mesta af det lilla, späda bladets fernisshinna leder sitt ur- 

 sprung från dess egna ytceller. 



På kanterna till knoppfjäll och stipler, som alltid sakna 

 ytfernissning, finnas inga tänder med colleterer. Däremot 

 ha från dessas tunna kanter alltigenom färglösa emergenser. 



' De af mig undersökta Iläggbuskarna, som voro tämligen höga, växte 

 i en krets kring ett stenrös i närheten af Härån men ganska högt öfver 

 dess yta. Växtstället är beläget omkring 1 mil söder om Hok. Dessa 

 buskar voro något egendomliga. Deras årsskotts blad voro fram på som- 

 maren mer än vanligt långa och g^nska jämnbreda samt på undre ytan 

 så mycket pruinösa, att, när bladen vid stark blåst vände sin undre sida 

 utåt, buskarna syntes vara helt hvita- Deras blomklasar voro uppräta och 

 deras fruktsättning var dålig. 



