r. G. E. THEORIN, SPRIDDA ANTECKNINGAR OM TRICHOMER. 23 



mellan ändgrenarna på den horizontala hårdelen vetta uppåt 

 eller, om de sitta på ett krökt ställe, tydligen utåt. Någon 

 gång kunna de primära grenarna på sidan uppbära secundära 

 grenar, som äro mycket kortare. Grenarna äro utom närmare 

 sin bas helt väggfyllda, men för öfrigt är håret just ej så 

 tjockväggigt. Flere Cruciferers encelliga hår ha en på fot- 

 delen belägen horizontal del. Detta är förhållandet med t. ex. 

 håren hos Erysimum hieraciifolium L. (»Iakttagelser», Pl. II 

 fig. 15), E. cheiranthoides L., Arabis alpina (1, c, sid. 19) 

 och andra. Men hos ingen för mig bekant Crucifer är det 

 encelliga hårets horizontala del så lång och på samma gång 

 har så många och så långa, spetsiga förgreningar, som hos 

 de ofvan beskrifna Mathiola incana-håren åtminstone på 

 växtens blad, hvarför de här omnämnts. 



Sisymbrium sophia L. Stammen har enkla eller enkelt 

 gaffelgreniga, encelliga bår, men på bladen äro de bemärkans- 

 värdt mycket greniga. Dessa senare hår ha en tämligen 

 lång fotdel, från hvilken det utgår 2 utåtvettande, utspär- 

 radt gaffelformigt ställda, tjockväggiga hufvudgrenar, som på 

 sina mot hvarandra vettande sidor hvardera uppbära ett par 

 längre secundära grenar, på hvilka kortare tertiära grenar 

 kunna sitta. Ganska korta grenar kunna ock finnas bland 

 de längre secundära på hufvudgrenarna. 



Buiiias orientalis L. Bladens encelliga, utstående hår äro 

 ett stycke från basen utstjälpta åt sidan till en mindre eller 

 större tagglik gren. Någon gång utgår det från basdelens 

 topp 2 gaffelformigt ställda, lika stora grenar. Man jämföre 

 dessa hår med håren hos Hesperis matronalis (»Tillägg», sid. 

 17 och 18). På stammen och i mindre mängd på bladen hos 

 Bunias finnas jämntjocka, utstående knölar, som likna samma 

 växts fruktknölar, hvilka senare beskrifvits af O. Uhlworm 

 i Beiträge zur Entwicklungsgeschichte der Trichome mit be- 

 sonderer Berücksichtigung der Stacheln, Inaug. -Dissert., Halle 

 1873, sid. 34 och 35. 



Raplianns ra'phanisirum L. och R. sativus L. Dessa väx- 

 ters encelliga, koniska och skarpspetsade hår likna håren hos 

 Sinapis arvensis och Brassicor. Men håren hos Raphanus- 

 arterna sitta på en lägre dyna, äro nedtill mer lökformigt 

 utsvällda och besitta i allmänhet gröfre cellväggar. 



