26 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. N:0 6. 



aldrig större än dess största dubbla bredd. Likaledes utgöres 

 hos A. litorale behåringen af tricbomer med en stor, vidgad 

 slutcell. Men denna är t. ex. i blomställningen särdeles 

 långdragen och vanligen jämnbred eller stundom upptill något 

 utvidgad. Ifrågavarande slutcell är i alla händelser så lång- 

 dragen, att dess längd kan vara nästan 5 gånger så stor 

 som dess största bredd. Denna slutcellens ovanligt stora 

 längd står i harmoni med långa, smala blad och med den 

 ofta jämförelsevis spensliga stjälken. 



Polygoiiaceae. 



Polygonum amphibiuin L. var. aquaticum Rchb. På stipel- 

 slidornas inre sida sitta de hos denna fam:s arter vanliga 

 bandlika håren, som hos ifrågavarande likna fig. 46 i »Af- 

 söndringen» af växtslem i knopparna hos fam. Polygonese (K. 

 Vet.Akad:s Handlingar, Bd 10, N:o 5, Stockholm 1872) men 

 kunna vara bredare eller bestå af ända till 7 jämsides belägna 

 celler i hvarje tvärrad. Stipelslidornas inre sida saknar ej 

 alldeles glandier, och på de af dem inneslutna bladen finnas 

 glandier i rätt stor mängd (jfr 1. c. fig. 13 — 17). Både hårens 

 och glandiernas cellväggar voro tunna och hade att uppvisa 

 färre blåsor, än man kunnat vänta, men deras cellinnehåll 

 var sådant, som det beskrifvits 1. c. hos Rumex crispus, och 

 som det af bildats i fig. 46 1. c. hos Polyg. terrestre. Emellan 

 stipelslidorna och de af dem inneslutna bladen finns ett tyd- 

 ligt slemlager, hvilket, då knopparna kunna vara nedsänkta 

 i vattnet och åtminstone ofta öfverspolas däraf, i allmänhet 

 är tunnflytande. Klart är det, att nämnde slem hos P. 

 aquatici knoppar ej behöfs för att hindra för mycket vatten 

 från att bortdunsta från dem. Ej heller torde slemmet såsom 

 varande lättlösligt i vatten kunna hindra knoppens späda 

 växtdelar från att komma i beröring med yttre vatten, 

 hvilket Schilling i Anatomisch-biologische Untersuchungen 

 über die »Schleimbildung» der Wasserpflanzen i Flora för 

 1894 söker göra troligt vara händelsen. Möjligen skulle P. 

 aquatici knoppslem kunna från dess späda växtdelar aflägsna 

 det i dem själfva befintliga, öfverflödiga vatten, som för dem 

 kunde vara skadligt (jfr »An närkningar», sid. 42 — 45 och 

 »Trichomer», sid. 70 — 75). 



P. amphibiitm L. var. terrestre Rchb. I »Af söndringen», 



