p. G. E. THEORIN, SPRIDDA ANTECKNINGAR OM TRICHOMER. 33 



trerad svafvelsyra. 4:o. Klorzinkjod blåfärgar föga eller alls 

 icke Equiseti sträfhetsalstrare-väggs a-lager och gör dess In- 

 lager ganska svagt blått, sedan de varit utsatta för inverkan 

 af natronlösning. 5:to. Af de föregående paragraferna fram- 

 går det, att hos Equiseti sträfhetsalstrares vägg a-lagret måtte 

 innehålla betydligt mer kiselsyra och därtill en annan, af 

 syror oangripbar modifikation af densamma, än den som finns 

 hos a-lagret i halfgräsens och gräsens småtagg- och scabritie- 

 vägg. 6:to. Hvad sträfhetsalstrarnas hos Equisetum b-lager 

 vidkommer, ser det nästan ut, som om äfven det hyste kisel- 

 syra om än i mindre mängd och af en annan beskaffenhet, 

 än den som finns i dess a-lager; b-lagrets kiselsyra är kanske 

 mer lik den kiselsyra, som uppträder i halfgräsens och gräsens 

 sträfhetsalstrares vägg. 



Polypodiaceae. 



Polysticlium Filix mas (L.) Rth. De fjällika eller band- 

 lika håren på stambladet hos denna art likna sådana hos 

 Asplenium Filix femina (L.) Bernh. o. a. (se »Hår och yttre 

 glandier», fig. 19 och 22). Kommer den midt i väggen mellan 

 2 celler befintliga s. k. mellanlamellen hos Polystichum i 

 beröring med klorzinkjod, blir den först gul och sedan 

 färglös, nnder det att det lager af väggen, hvilket befinner 

 sig mellan mellanlamellen och cellrummet, samtidigt blir 

 blåviolett. Nämnda mellanlamell sväller ut, både då den 

 påverkas af utspädd svafvelsyra, och då den en tid legat i 

 natronlösning. Sedan sistnämnda reagens fått verka på 

 mellanlamellen, blir denna af klorzinkjod blåviolett eller 

 bekommer hela väggen mellan 2 cellrum sådan färg. Poly- 

 stichum-hårens mellanlamell består nog följaktligen, såsom 

 vanligt är, af pektinämne men torde äfven vara något lignin- 

 haltig. Samma hårs ytcellers cuticula-lager färgas liksom 

 mellanlamellen, först sedan det en tid legat i natronlösning, 

 blåviolett af klorzinkjod. 



Woodsia ilvensis (L.) R. Br. Stambladskaftet har långa, 

 bandlika hår, som äro smalare än motsvarande hos föregående 

 art, och hvilka på sina kanter ofta äro försedda med långa, 

 åt sidan rakt utstående förgreningar, de där utgöras af en 

 cell eller af ett par celler i rad (jfr fig. 25 i >)Hår och yttre 

 glandier»). På spindeln mellan parbladen finnas ock liknande. 



Arkiv för botanik. Band 13. X:o 6. 3 



