OTTO GERTZ, STUDIER OFVER MORPHAESTHESI. 3 



moderorgan uppkommande rötterna, stegras de experimentella 

 svårigheterna redan däraf, att vid ingripandet af yttre för- 

 ändringar inre krafter kunna utlösas, livilka i och för sig 

 eller i förening med andra, yttre såväl som inre, äro mått- 

 gifvande för lokalisationen af de vegetationspunkter, som leda 

 till bildning af nya rötter. 



Utrymmet förbjuder att utöfver de gifna ant3"dningarna 

 vidare ingå på de frågor, som of van berörts. Pfeffer har 

 i sin fysiologiska handbok närmare behandlat dessa och med 

 dem sammanhängande teoretiska frågor, till hvilken framställ- 

 ning jag härmed hänvisar, och särskildt i det kapitel af an- 

 förda arbete (IV, 158 ff), som ägnats åt växtkroppens ge- 

 staltningsförhållanden och deras afhängigbet af de påverkande 

 faktorerna, lämnat en utredning af desamma. 



Bland de orienterande gestaltningskomponenter, som be- 

 härska rotbildningen, kommer såsom ett särskildt moment i 

 betraktande den för snart 20 år sedan upptäckta morph- 

 aesthesien. 



År 1894 offentliggjorde Noll ett helt kort meddelande 

 (I), där han fäste uppmärksamheten på en ditintills obeaktad 

 egendomlighet med afseende på rotsystemets arkitektonik. 

 Under det att sidorötter i allmänhet utvecklas radiärt från 

 rätlinjigt växande moderrötter, fann Noll, att denna deras 

 allsidiga (radiära) orientering träder tillbaka för en utpräg- 

 ladt ensidig, om moderroten företer krökning i något plan.^ 

 Noll visade, att sidorötterna därvid städse anläggas på det 

 krökta rotpartiets konvexa sida, medan produktionen af sido- 

 rötter konstant uteblir å ifrågavarande bågars konkavsida. 

 Bringas rötter att under tillväxten antaga spiralform, ut- 

 veckla de, såsom Noll likaledes kunde visa, sidorötter enbart 

 på spiralens utsida. 



Sex år senare (1900) publicerade Noll ett omfattande 



^ Då Noll framhåller, att den morfologiska och anatomiska littera- 

 turen tyckes vara i saknad af tidigare meddelanden om sidorötters inser- 

 tion å rotbågars konvexsida, så är denna uppgift icke fullt riktig, då exem- 

 pelvis JÖRGENSEN anför en med Nolls iakttagelser fullt analog observation 

 och, äfven om han icke genom vidare undersökningar fullföljt densamma, 

 i alla händelser gått tätt förbi den punkt, som Noll beskrifvit. Det heter 

 nämligen i ett arbete af nämnde forskare (V, 893!: »Es ist nicht selten zu 

 beobachten, dass dickere oder dünnere Achsen der Wurzel zickzackförmig 

 gebogen sein können ... Es ist nicht sch%ver zu entdecken, dass oft gerade 

 an der auswendigen Ecke der Knickung eine secundäre Wurzel ent- 

 springt ...» 



