8 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. N:0 12. 



kring 5 cm., voro de lämpliga att vid försöken begagnas. 

 Rötternas spetsparti omböjdes därvid, till en längd af 2 a 3 

 centimeter, utefter träplattornas rundskurna kant, inpassades 

 i den ofvan beskrifna, rännformiga fördjupningen och fixerades 

 i detta läge, därigenom att ifrågavarande del af träplattorna 

 jämte de uppspända rotdelarnas fria ytor belades med en 

 plastisk gipsmasaa, erhållen genom att utröra bränd gips i 

 en ringa mängd vatten. 



Med tanke på svårigheten att vid den senare isoleringen 

 från gipsförbanden erhålla rötterna i fullt oskadadt skick, ut- 

 fördes ingipsningen enligt följande, af Pfeffer utarbetade, 

 men i detta fall ändamålsenligt något modifierade metodik 

 (I, 539; II, 351). Sedan roten uppspänts bågformigt öfver 

 träplattans kant och gipsmassan blifvit å densamma anbragt, 

 sammanpressades denna massa mellan tvenne glasskifvor, så 

 att ofvan rotbågens konvexsida erhölls en gipsplatta med 

 samma tjocklek som den i försöket använda träskifvans. Då 

 gipsplattan, som representerade ett primärt förband kring 

 försöksroten, antagit nödig fasthet, nedsköts den i en andra, 

 nyss utrörd och med frankfurtersvart gråfärgad gipsmassa, 

 hvilken omslöts af styft papper i form af ett tråg. 



När gipsblocket hårdnat, aflägsnades träskifvorna för- 

 siktigt, hvilken operation skedde relativt lätt och utan att 

 gipsblocket bräcktes, tack vare det mellan träplattorna och 

 gipsmassan befintliga, isolerande paraffinskiktet. På detta 

 sätt blottlades konkavsidorna af de böjda, ingipsade rötterna. 

 I afsikt att förebygga, att gipsblocken söndersprängdes ge- 

 nom de utväxande rötterna, hvilket särskildt i några försök 

 med tjocka Vicia Faha-rötter visade sig vara händelsen, gjorde 

 jag gipsblocken särdeles kraftiga och omband dem för säker- 

 hetens skull med flera hvarf af starka snören. De så be- 

 handlade groddväxterna utplanterades nu i lucker, genom- 

 fuktad sågspån och fingo under några dygn utveckla sig 

 under optimala temperaturförhållanden, vid omkring 26 å 

 27° C, i institutets värmerum. 



För att söka framkalla en rikligare utveckling af sido- 

 rötter och så vidt möjligt lokalisera deras produktion till 

 krökningszonens obetäckta konkavsida hade rotspetsen i 

 några försök dekapiterats. Då det emellertid vid jämförelse 

 med icke dekapiterade kontrollkulturer visade sig, att re- 

 dan ingipsning af rötterna i och för sig verkar befrämjande 



