14 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. N:0 12. 



Å en annan, lika långt hunnen parallellkultur bragtes rötterna 

 genom krukans omläggning i horisontalt läge att utföra 

 energiska, geotropiska krökningar i tillväxtzonen. Försöks- 

 växternas rötter ingipsades på sätt, som angifvits i de ofvan 

 beskrifna försöken, hvarvid emellertid de träplattor, medelst 

 hvilka gipsförbandet anbragtes å rotpartiets konvexsida, hade 

 tillskurits i ena ändan, så att denna noggrant återgaf for- 

 men och graden af rötternas krökning. Genom denna för- 

 söksanordning syntes det mig vara uteslutet, att störande 

 inflytelser här kunde göra sig gällande, åtminstone sådana, 

 som låge grundade i förändringar af krökningsradien och i 

 sammanhang därmed stående faktorer. I öfrigt utfördes 

 försöken på samma sätt som de föregående. 



Sedan kulturerna under några dygn utvecklats i genom- 

 fuktad sågspån, undersöktes de åter. Såsom var att förutse, 

 blef resultatet äfveii här, att sidorötter i rikligt antal ut- 

 vecklats i gipsblockets springformiga öppning, som represente- 

 rade rotbågens konkavsida. När gipsblocket sprängts, visade 

 det sig också, att sidorötterna i själfva verket voro insererade 

 å moderrotens konvexsida samt att de, liksom i föregående 

 försök, banat sig väg mot konkavsidan, där trycket var minst. 



Dessa iakttagelser, hvilka bekräftades genom åtskilliga 

 andra, på olika sätt varierade försök, visa sålunda, 1) att hos 

 groddplantor af Lujnnus albus någon produktion af sidorötter 

 icke kan genom ingipsning af konvexsidan induceras på 

 krökta rötters konkavsida samt 2) att bildning af sidorötter 

 icke låter sig genom ingipsning undertryckas. 



Innan jag lämnar mina med Lupinus albus utförda för- 

 sök, vill jag omnämna en egendomlighet, som framträdde 

 särdeles tydligt hos försöksväxterna. De till kontroll tjä- 

 nande groddplantor, hvilkas rötter erhållit allsidig ingipsning, 

 liksom äfven öfriga försöksväxter å rötternas rundt om in- 

 gipsade delar, visade efter gipsblockens sprängning, att sido- 

 rötter visserligen här utvecklats i rikligt antal, men att dessa 

 voro partiellt eller i hela sin längd inneslutna inom moder- 

 rotens barkparenkym, där de framträdde såsom tunna, ljusa 

 trådar. Dylika rötter erhöllo ofta flera centimeters längd inom 

 moderroten, innan de böjde ut ur densamma. Genom allsidig 

 ingipsning hade de nyanlagda rötterna sålunda af gipsför- 



