OTTO GERTZ, STUDIER ÖFVER MOßPHAESTHESI. 15 



bandet tvungits att växa parallellt med moderroten, enär 

 det starka mottrycket hindrat dem att genomtränga dess 

 yta. 



Phaseolus multijloriis Willd. 



I lika hög grad som föregående syntes mig Phaseolus 

 multlflorus lämpad som försöksmaterial. Dess rötter äro näm- 

 ligen tetrarkt-pentarkt byggda och bilda sålunda sidorötter 

 i fyra a fem orthosticher. Under det att Lupinus-TÖttcrna, 

 trots riktig orientering af groddplantan, icke sällan kommo 

 vid den bågformiga uppspänningen att erfara en omärklig 

 vridning och därvid vände xylemplattorna mot kröknings- 

 zonens neutrala flanker, så att försöksresultaten icke blefvo 

 i samtliga fall fullt säkra, kunde vid försök med Phaseolus 

 multiflorus denna felkälla praktiskt lämnas ur räkningen. Här 

 måste nämligen till följd af rotens anatomiska byggnad städse 

 1 å 2 xjlemplattor bli lokaliserade till konvexsidan, oberoende 

 af eventuell vridning af roten. 



Rotens anatomi hos Phaseolus har beskrifvits af Sachs 

 (II), som ingående undersökt PÄa5eoZ?^5-grodd plantan äfven 

 från fysiologisk synpunkt, af Janczewski (I, 225) och van 

 TiEGHEM (I, 217; pl. 7, figg. 48—50) jämte flera andra for- 

 skare. 



Användandet af Phaseolus multiflorus som försöksväxt 

 led emellertid af den olägenheten, att det från sidorotanlag 

 fria partiet i hufvudrotens spets här är väsentligt kortare 

 än hos Lupiiius. Under det att detta, såsom Noll visat, 

 når hos Lupinus en längd af 3 — 4 cm., är den från rotanlag 

 fullt fria zonen hos Phaseolus multiflorus föga längre än 1 cm. 

 I flera fall har jag funnit dess längd vara icke obetydligt 

 individuellt växlande. 



Lika litet som hos Lupinus albus lyckades det hos Pha- 

 seolus multiflorus att genom konvexsidans ingipsning korrela- 

 tivt framkalla sidorotbildning på mekaniskt eller tropistiskt 

 krökta rötters konkavsida. Sidorötterna uppträdde städse 

 äfven här å konvexsidan och förskötos på grund af det kom- 

 pakta gipsblockets tryck mot moderrrotens fria konkavsida. 

 Då resultaten sålunda konstant utföllo på samma sätt som i 

 Liipinus-iörsöken, afstår jag från att detaljeradt redogöra 

 för mina försök med denna växt. 



