OTTO GERTZ, STUDIER ÖFV'ER MORPHAESTHESI. 19 



konvexitet var under försöket vänd uppåt, nedåt eller åt 

 sidorna, utvecklades konvexrötter med samma lätthet (fig. 2). 



Särskildt upplysande voro några försök med rötter, 

 som bragts att växa genom S-formigt böjda gångar, så 

 ställda, att bågarnas konvexitet var vänd uppåt och nedåt, 

 resp. nedåt och uppåt. Å bägge bågarna var konvex- 

 rötternas utveckling förhållandevis lika kraftig. En nöd- 

 vändig förutsättning härför var emellertid, att fuktighets- 

 förhållandena i kulturmediet voro likartade. För att så vidt 

 möjligt eliminera den felkälla, som kunde ligga i ensidig för- 

 minskning af de öfre sågspånsskiktens vattenhalt på grund 

 af ytlagrets afdunstning, lades ofvan sågspånen ett med vat- 

 ten genomdränkt filtrerpapper, hvilket helt luckert täcktes af 

 tunna stanniolblad. 



Af de anförda försöken framgår sålunda, att tyngdkraften 

 icke i märkbar grad synes influera på sidorotbildningen å 

 bågböjda moderrötters konvexsida. Att moderrotens till- 

 växt varit något retarderad å de uppåt orienterade sträckorna, 

 är en iakttagelse, som står i närmaste öfverensstämmelse 

 med Herings (IF, 555 ff.) undersökningar öfver rötters till- 

 växt vid invers ställning. 



I flera af Xolls försök synas för öfrigt, efter bifogade 

 figurer att döma, fnrsöksbetingelserna hafva medgifvit att 

 afgöra frågan om tyngdkraftens befordrande eller försvagande 

 inverkan på sidorötternas utbildning å uppåtvända rotbågar. 

 Noll har nämligen (V, 381, fig. 2) afbildat en till en slinga 

 omböjd Vicia Faba-rot, som upptill, nedåt och åt sidorna 

 visar lika riklig bildning af sidorötter. Likaså finnas kraftigt 

 utbildade sidorötter på en af Noll fotograferad groddplanta 

 af Lupinus albus (V, taf. III, fig. 5) med uppåtvänd rot- 

 båge. Brück har också meddelat en figur öfver en i in- 

 verst läge uppställd groddplanta af Vicia Faba, där den 

 uppåtvända konvexsidan bär tydliga sidorötter (I, 489, fig. 

 1 b). I detta sammanhang kan erinras om Sachs' undersök- 

 ningar öfver rotsystemet hos Phaseolus midtiflorus. Omböjda 

 sidorötter hade här till och med ofvan jord skjutit rotgrenar, 

 insererade å den uppåtvända konvexsidan (III, 910, fig. 84). 

 Att dessa voro blott föga utvecklade, torde förklaras därnf, 

 att de befunno sig ofvanför substratet. 



En ytterligare bekräftelse på dessa iakttagelser har jag 

 funnit vid undersökning af rotsystemet hos Phoenix pahidosa 



