20 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. N:0 12. 



RoxB., odlad i härvarande botaniska trädgårds växthus. 

 Rötterna, som i rikligt antal vuxit genom de träbaljor, 

 där individen i fråga hållas i kultur, hafva genom trj^cket 

 mot de som underlag tjänande skifferplattorna omböjts i 

 horisontal riktning. När de härvid nått utanför baljornas 

 bottenyta, ha de på grund af rotspetsens energiska, positivt 

 geotropiska nedåtböjning bildat mer eller mindre starka bå- 

 gar med uppåtriktad konvexsida. Sidorötter sitta insererade 

 på denna uppåtvända sida, men hafva endast utvecklats 

 till centimeterlånga, koniska utskott (fig. 3). 



Fig. 3, b. 



I öfrigt var af intresse i detta fall, att sidorötterna hos 

 Phoenix foludosq, anlagts på moderrötternas starkare belysta 

 sida, medan den konkava sidan, som representerar skugg- 

 sidan, var i saknad af sådana. Hvad beträffar luftfuktigheten, 

 torde denna hafva varit lika stor å konvex- som å kon- 

 kavsidan. Graden af bågkrökning var å samtliga Phoenix- 

 rötter med konvexsidigt insererade sidorötter föga bety- 

 dande. Å ett antal rötter, där den uppmättes, befanns 

 radien utgöra 1,5 dm., hvilket tal jag erhöll som medel- 

 värde af fem mätningar. Ifrågavarande tal utgör just 

 det generella maximalvärde, som Noll (V, 372 ff.) funnit 

 för den krökningsgrad, på hvilken en rot ännu är i stånd 



