OTTO GERTZ, STUDIER ÖFVER MORPHAESTHESI. 21 



att reagera med konvexsidig anläggning af sidorötter. Det 

 får emellertid med afseende på mina iakttagelser å Phoenix 

 icke lämnas ur räkningen, att moderrötterna möjligen varit 

 starkare böjda vid tiden för sidorötternas anläggning och 

 först senare genom moderrotens tillväxt, livarvid spetsen 

 förskjutits i radial riktning, erhållit den krökning utefter 

 en längre radie, som rötterna visade å det undersökta 

 materialet. 



Pisum sativum L. 



Rötterna hos Pisum sativum äro som bekant triarka. En 

 redogörelse för deras anatomiska förhållanden träffas i arbeten 

 af Janczev^ski (I, 225; pl. 20, fig. 7), van Tieghem (I, 220; 

 pl. 7, fig. 51) och LorRiORE (II, 271). 



Fig. 4, a. Fig. 4, h. 



Mina ingipsningsförsök med Pisum sativum ledde till 

 analoga resultat som med förut beskrifna försöksväxter. 

 Förhållandena kunde emellertid icke iakttagas fullt så tydligt 

 som hos dessa till följd af rotens triarka byggnad. Vrid- 

 ningar och förskjutningar, som vid mekanisk krökning af 

 en rot knappast kunna helt undvikas, inverkade här i ännu 

 högre grad än hos Lupinus störande på försöksresultaten, 

 emedan konvexsidan icke sällan kom att sakna xylemknippe 

 och rhizogenskikt. En triark rot med sina i tre orthosticher 

 anordnade sidorötter representerar tydhgen det tänkbart 

 ogynnsammaste material för iakttagelser å omböjda objekt. 

 Dock erhöll jag som nämndt i försök, som utfördes på me- 

 todiskt inkastfritt sätt, resultat, som utgjorde fullständig 

 bekräftelse på de med Lupinus och Phaseolus erhållna. All- 

 deles särskildt tydlig var i några försök med Pisum sativum 

 sidorötternas kraftiga utbildning å uppåtvända konvexbågar 

 (%• 4). 



