OTTO GERTZ, STUDIER ÖFVER MORPHAESTHESI. 25 



framträdde sidorötterna såsom accessoriska centralcylindrar 

 inom moderroten, och hela tvärsnittet erinrade om en genom- 

 skuren rot med polystelisk byggnad. 



I ett tidigare utgifvet arbete, där jag i förbigående bo- 

 rört rötternas egendomliga utbildningsform å ingipsade objekt 

 (å hufvudroten af Liqmius albus, Phaseolus multijlorus, Pisnm 

 sativum, å mesokotylen af Zea Mays, å epikotylen af Phase- 

 olus muliiflorus, Cucurhila Pepo m. fl.), har jag (II, 79, anm.) 

 förslagsvis användt benämningen intrakortikala rötter för 

 dylika, inom moderorganet inneslutna och parallellt med dess 

 längdaxel orienterade sido-, resp. adventivrötter. 



I de undersökningar, som Smith år 1907 publicerat öfver 

 regeneration och tillväxt hos isolerade delar af växtembryoner, 

 undersökningar, om hvilka jag erhöll kännedom, först sedan 

 manuskriptet till föreliggande afhandling afslutats, omnämncs 

 en analog iakttagelse beträffande hypokotylen hos Cucurbita 

 Pepo. Vid ingipsning af detta parti fann Smith, att trots det hin- 

 der, som gipsen verkade, nya rötter här utvecklades. Om dessa 

 heter det vidare (I, 51): »Bei der Prüfung der Resultate ei- 

 nes solchen Versuches fand ich, dass viele rudimentäre Wur- 

 zeln angesetzt waren, und dass sich andere entwickelt hatten, 

 von denen einige durch die Epidermis hindurch und inner- 

 halb des Gipsverbandes am Stengel hinab wuchsen. Andere 

 Wurzeln wuchsen bis zur Epidermis, durchdrangen diese je- 

 doch nicht, sondern bogen um und wuchsen unterhalb der 

 Epidermis nach unten. Wieder andere gelangten überhaupt 

 nicht nach der Peripherie, sondern wuchsen direkt nach 

 unten durch das Rindengewebe hindurch.» 



Utöfver dessa uppgifter om tidigare iakttagna intrakor- 

 tikala rötter (sido- eller adventivrötter) må ytterligare föl- 

 jande anföras, på hvilka min uppmärksamhet till någon del 

 fästes vid studium af Tischlers afhandling (I) öfver rötternas 

 statolitapparat. Sålunda synes Jörgensen hafva hos ett 

 antal Bromeliacéer iakttagit sådana rötter. »Paa en eneste 

 Undtagelse nser har jeg hos alle de undersogte Arter fandet 

 Rodderne anlagte og fuldt fserdigt dannede mer eller mindre 

 dybt inde i Stsengelen . . . Adventivrodderne anlaegges som 

 saedvanlig meget tidligt, men de ydre Omstsendigheder tvinge 

 dem til at holde sig gjemte inde i Staengelen. Her indtrseder 

 nu det mserkelige Forhold, at de allerede i Staengelen udvikle 

 de Sugeorganer, der ellers först komme frem, naar Adventiv- 



