40 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. N:0 12. 



tagelser, analoga med de of van beskrifna. Ifrågavarande 

 undersökningar hänföra sig till experiment med längdklufna 

 rötter af Lupinus albus och Vicia Faha, och de bekräfta i den 

 punkt, hvarom här är fråga, fullständigt de resultat, som jag 

 hade vunnit. Klatts metodik var i det stora hela densamma 

 som i mina försök. Rötterna klöfvos i den tillväxande, från 

 sidorotanlag fria zonen och uppspändes på korkplattor, rot- 

 skänklarne hvar för sig och i växlande lägen. Sina försöks- 

 resultat med Lupinus-YÖttev sammanfattar Klätt på följande 

 sätt (I, 475). »Alle diese verschiedenen Versuchsvariationen 

 führten in den meisten Fällen zu ein und demselben Resul- 

 tate. Es entstanden die Nebenwurzeln an ihrem gespaltenen 

 Mutterorgane ganz unabhängig davon, ob die Seite, an wel- 

 cher sie angelegt wurden, konkav, konvex oder gerade war. 

 Eine Bevorzugung der einen oder der anderen Seite war nicht 

 zu beobachten. Nicht selten waren die Nebenwurzeln über 

 die ganze gekrümmte Strecke der Wurzelhälfte verbreitet. 

 Besonders zahlreich waren die Nebenwurzeln an der Spitze, 

 wo die Ersatzreaktion am stärksten zutage tritt.» 



I några af de KLATT'ska försöken synes emellertid sido- 

 rotbildningen, i likhet med förhållandet i vissa af mina Vicia 

 i^a&a-kulturer, verkligen ha uteblifvit å konkavt böjda rot- 

 hälfter. Klatt fortsätter nämligen: »Wenn nun auch in ei- 

 nigen Fällen auf der stark konkav gekrümmten Strecke keine 

 Neben wurzeln hervorgetreten waren, so beweist dies noch 

 nicht, dass dafür die Form der Wurzelhälfte verantwortlich 

 zu machen wäre; denn auch an ganz gerade gewachsenen 

 Wurzeln wechseln mitunter längere, ganz von Nebenwurzeln 

 freie Partien mit solchen, die Nebenwurzeln tragen, ab.» 



Jag har vid redogörelsen för mina egna försök anmärkt, 

 att en felkälla kunde ligga däruti, att rötternas klyfning icke 

 skett fullt transversalt, utan i mera mediant förskjuten rikt- 

 ning, hvarigenom bägge vedkärlknippena af den diarka Lu- 

 pinus-roten i extremt fall kommit att till större delen till- 

 höra ena rothälften. Då rhizogenskiktet som bekant är bun- 

 det vid pericykeln omedelbart utanför xylemknippena, kunde 

 sidorotbildningen af denna anledning hafva på ett eller annat 

 ställe uteblifvit. Måhända kunde också före försöksrötternas 

 preparation en icke uppmärksammad rotkrökning gjort sig 

 gällande. Att i senast tänkta fall enbart den rothälft, som 



