OTTO GERTZ, STUDIER ÖFVER MORPHAESTHESI. 51 



substratet, utan att nämnvärda förändringar af rotsystemets 

 konfiguration komma till stånd. Figurerna 10 och 11 repre- 

 sentera rötter af Vicia Faba och Zea Mays, som erhållits 

 genom kultur på detta sätt. 



Vid bristande begjutning med vatten iakttages icke sällan 

 i sågspånskulturer, att rotspetsarna missfärgas och dö bort 

 samt att rötterna i den tillväxande zonen utföra oregelmäs- 

 siga, patologiska krökningar i olika riktning. Mången gång 

 uppstå på detta sätt kraftiga uppåtböjningar. Tischler 

 omnämner och afbildar några dylika fall (I, 33, fig. 16). 

 Bringas så beskaffade groddplantor på nytt under gynnsamma 

 kulturbetingelser, visar det sig ofta, att rötterna, bortsedt 

 från den afdöda spetsen, återvinna sin förlorade turgescens, 

 trots den förutgående uttorkningen, och bilda rikligt sido- 

 rötter, som å båglikt krökta zoner äfven i dessa fall äro 

 bundna vid konvexsidan. Anmärkningsvärdt är, att rhizo- 

 genstrimmorna i partiellt förvissnade eller läderade rötter 

 länge befinna sig vid full vitalitet och kunna utbilda anlag 

 till sidorötter äfven å till utseendet afdöda partier. Hos 

 Vicia Faba t. ex. utvecklas sidorötter, till och med när det 

 rotproducerande partiet svartfärgats i stor utsträckning. 



I Nolls uppräkning af växtfamiljer, inom hvilka sido- 

 rötternas regelmässiga uppträdande på moderrötters konvex- 

 sida blifvit experimentellt pröfvadt, finnas icke några växt- 

 former med luftrötter representerade. Då det kunde hafva 

 sitt intresse att undersöka, huru sådana rötter förhålla sig i 

 anförda hänseende, anställde jag några försök med omböjda 

 rötter af Aracéer. Bland de växtformer, som härvid under- 

 söktes, nämner jag endast Philodendron ovalijolium. 



Friska, nedhängande luftrötter, som ännu icke nått kon- 

 takt med substratet, omböjdes och fixerades i detta läge 

 genom att nedmyllas i fin, omsorgsfullt siktad trädgårdsjord. 

 Efter några veckor, då resultatet eftersägs, iakttogos ett 

 stycke ofvan rotspetsen sidorötter, insererade å den nedåt- 

 vända konvexsidan (fig. 12). Moderroten hade omböjnings- 

 zonen och spetsen något ansvälld, hvilket liksom de öfriga, 

 här påpekade förhållandena framträder å bifogade figurer. 

 Hos luftrötter af andra undersökta aracé-former fann jag i det 

 stora hela analoga förgreningsbilder. 



