54 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 13. N:0 12. 



Philodendron trijoliatum har jag iakttagit ett liknande för- 

 hållande. Den sympodiala kedjan var dock här icke upp- 

 byggd af ett så stort antal led. Vid rotspetsens dekapitering 

 synes hos Philodendron trijoliatum stundom icke en, utan två 

 hvarandra motsatta sidorötter anläggas, så att moderroten 

 fortsattes af tvenne jämlöpande, icke sällan med hvarandra 

 mer eller mindre hopfiltade rötter, [Se äfven Linsbauer, 

 II, 294]. 



Fig. 12. 



De i mitt försök med Philodendron oralijolium erhållna 

 sidorötterna voro insererade helt nära moderrotens spets. 



spetsen intensivt rödfärgad af anthocyan. — Efter dekapitering utvecklas 

 omedelbart under sårytan en sidorot, som växer vidare i moderrotens rikt- 

 ning och utgör en sympodial fortsättning af denna. Detsamma inträffar, 

 om rotspetsen vid bristande fuktighetsgrad i den omgifvande atmosfären 

 råkar att förtorka. Hos Crassula lactea, Crassula ohovata, Craasula punctata 

 och Sempervivum barbatum har jag iakttagit dylika rotsympodier, hos Cras- 

 sula obovata till och med ett sympodium, sammansatt af tre grengene- 

 rationer. — [Sedan detta skrifvits, finner jag, att Irmisch (I, 254) redan så 

 tidigt som år 1855 iakttagit violettfärgning af rotens vegetationspunkt lioa 

 Sedum maximum KocH. En liknande färgning finnes enligt Irmisch äfven 

 i axelns kambium.] 



