OTTO GERTZ, STUDIER ÖFVER MORPHAESTHESI. 55 



Detta synes mig vara anmärkningsvärdt, då den tillväxande 

 zonen hos Aracé-luftrötter, enligt Blaauw (T, 270) äfven hos 

 de analoga luftrötterna af Cissus jnibijlora MiQ. var. papulosa 

 (där längden uppmätts till :}0 — 100 centimeter), är påfallande 

 lång och orten för tillväxtmaximum ligger långt från spetvsen 

 [Sachs (III, 872 ff.), Lindinger, Richter, Linsbauer (I, 

 269), Montemartini)]. Genom att låta luftrötter af Monsiera 

 deliciosa växa submerst i vatten erhöll Goebel (VII, 170) 

 sidorötter, hvilka, såsom särskildt framhålles, voro insererade 

 ett långt stycke bakom moderrotens spets. 



Redan länge har det varit bekant, att icke dekapite- 

 rade luftrötter endast med svårighet bilda sidorötter i fuktig 

 luft. Nå de emellertid ned till substratet, inträder rotför- 

 grening relativt lätt. Beträffande Cissus pubiflora nämner 

 Blaauw, som senast undersökt denna fråga, att dess 20 — 30 m. 

 långa rötter förbli i icke läderadt tillstånd oförgrenade och 

 bilda sidorötter jämte rothår först när de nått den fuk- 

 tiga skogsbottnen. Då skjuta emellertid sidorötterna fram 

 redan inom få dagar. Af bry tes rotspetsen, uppstå inom kort 

 äfven i luft ett eller flera sidorotanlag. 



Genom observationer å olika orchidé-former, som hållas 

 i kultur i Lunds botaniska trädgårds varmhus, kunde jag 

 fastställa, att luftrötterna äfven hos dessa växter förgrena 

 sig enligt den NoLL'ska lagen. Förutom hos Oncidium spha- 

 celatum Lindl., hvaraf en luftrot här afbildats (fig. 13), fram- 

 trädde detta förhållande tydligt hos följande arter, hvilka 

 jag anför som exempel: Bifrenaria sp., Cattleya Forbesii hiNBi,. 

 och Oncidium praetextum Rchb. f. Samma lagbundenhet med 

 afseende på sidorötternas insertion fanns hos Cattleya labiata 

 Lindl., Cattleya MendelU, Epidendron tuberculatum, Epiden- 

 dron sp., Maxillaria leptosepala Hook, och Trigonidium 

 latifolinm Lindl., men förhållandet framträdde dock här 

 icke så tydligt, emedan de undersökta individen visade 

 mera sparsam förgrening af luftrötterna. Om och i hvad 

 mån äfven för orchidé-luftrötterna kommer i betraktande den 

 af Nordhausen (II) hos luftrötter påvisade kontraktiliteten, 

 hvilken kunnat leda till sekundärt förstorad rotböjning, må 

 för närvarande lämnas därhän. 



