HUGO DAHLSTEDT, NORDSVENSKA TARAXACA. 7 



förekomma uteslutande i östra Sverige, andra äro här individ- 

 rikare och jämnare spridda samt af taga i individrikedom, 

 liksom beträffande lokalernas täthet västerut. Flertalet 

 af dem når icke södra Xorge. Xågra däremot hafva en 

 afgjordt sydvästlig förekomst och äro otvifvelaktigt invand- 

 rade öfver Danmark. 



Den andra formgruppen utgöres af arter, hvilkas nu- 

 varande utbredning i Skandinavien sammanfaller med bo- 

 kens och hvilka utan tvifvel invandrat samtidigt med den- 

 na. Hit höra alla Ohliqua samt några Erythros per ma. må- 

 hända äfven en del Vulgaria. Hit räknade arter gå i väst- 

 ra SverigQ längre norrut än i östra. I Xorge uppträda de 

 rikligt i södra och s^tI västra delen. I Finland saknas de 

 alldeles. Ett par af dem känner man från Östersjöprovinserna. 

 Deras utbredning för öfrigt är ännu föga känd. 



I södra Sverige förekomma äfven några former, som till- 

 höra Spectahilia, men som ej med undantag af T . prcestans, 

 hvarom förut talats, förekomma i fjällen. En af dem, T. 

 Larssoni, är endast funnen i västra Sverige, en annan T. po- 

 lium blott på Gottland och en tredje T . macuUgerum i södra 

 Sverige till Värmland och Uppland samt på Aland, äfvensom 

 i södra och västra Xorge till Hardanger. Det är egendomligt, 

 att dessa ej, liksom öfriga Spectahilia, förekomma inom fjäll- 

 området. De stå emellertid, åtminstone den första och den 

 sistnämnda, så nära nordsvenska former af gruppen, att man 

 måste antaga, att de utbildats ur någon af dessa i jämförel- 

 sevis sen tid. 



Ytterligare en art: T. Nordstedtii, som jag på grund af sto- 

 ra likheter med arter af Spectahilia räknat dit, är intressant 

 för sin vidsträckta utbredning utom Skandinavien. På vissa 

 ställen i Västergötland, där den hos oss ännu endast liksom 

 äfven vid Jönköping anträffats, är den en verklig karaktärsväxt. 

 Utom Skandinavien är den funnen i Böhmen, norra Tysk- 

 land samt vid Rhone. Skulle denna form verkligen tillhöra 

 Spectahilia, är den den sydligaste hittills kända arten af den- 

 na grupp. 



I närvarande uppsats har jag äfven upptagit några norska 

 former, hvilka ej äro anträffade i Sverige. Jag har gjort 

 detta för att få gruppen Spectahilia, till hvilken dessa former 

 höra, så fullständigt behandlad som möjhgt. Det material, 

 som legat till grund för denna bearbetning, tillhör dels Xatur- 



