HUGO DAHLSTEDT, NORDSVENSKA TARAXACA. 29 



latae. angustissime marginatse, saepe denticulatse, superne 

 prsesertim in margine et ad apicem obtusiusculum — obtusum 

 ± purpurascentes, supra sat dilute virides, subtus ± atro- 

 virides; interiores plerumque latiuscule lineares, in apice obtuso 

 saepe laceratovulgo obscure purpurese, interiores pauce acutiores, 

 omnes ± atro virides, leviter pruinose. 



Calathium magnum, 50 — 60 mm. latum, valde radians, 

 subcroceum. 



Ligulce marginales extus stria, vulgo obsoleta, olivaceo- 

 purpurea, medio vulgo ± evanescente et in nervis solum con- 

 spicua, prope apicem magis lucide purpurea et conspicua no- 

 tatse, dentibus ligular. interiorum ± aurantiacis v. fulvis, ligu- 

 lar. marginalium magis purpureis, ssepe atropurpureis. 



Antherce ± polliniferéie. 



Stylus virescens, sat excedens, siccus obscurus. 



Achenium ± stramineo-olivaceum, apice ipso breve et 

 parce spinuloso, angustum, apice sensim in pyramiden brevem, 

 conicum abiens, c. 4,5 mm. longum, vix 1 mm. latum, p^Tamide 

 0,5 longo, rostro 7 — 8 mm. longo. 



Härjedalen: Tännäs s:n, Midtåkläppen (M. Östman). 



Norge: Röros prstg., Glommens kraftstation (M. Östman). 



Denna art intar en egendomlig mellanställning mellan 

 T. spectahile Dahlst. och T. purpuridens Dahlst. Om den 

 förra erinrar den i hög grad i anseende till bladfärgen, de lysande 

 röda bladskaften och medelnerverna, de inre bladens form och 

 tandning samt den mörka blomfärgen, men den är väl skild 

 genom de oftast rikligt uppträdande purpurbruna fläckarna 

 på bladens öfversida, de fåtaliga breda loberna med föga hvälfd 

 eller nästan rak med medelnerven nästan parallell rygg ocii 

 oftast utstående, vanligen korta spetsar, mörkare, något prui- 

 nösa holkar med mycket smala, nedre ytterfjäll, större mera 

 radierande korgar med svagt utpräglad, på midten nästan för- 

 svinnande eller endast på nerverna framträdande färgad strim- 

 ma på kantblommornas utsida, samt utbildadt pollen. Fruk- 

 ten afviker genom endast upptill sparsamt utbildade taggar 

 och därigenom att dess spets långsamt öfvergår i det mycket 

 korta, koniska näbbet. Hos T. spectahile är frukten upptill 

 bredare och gröfre taggig samt öfvergår mera hastigt i det korta 

 men tydligare näbbet. 



Om T. purpuridens Dahlst. erinrar den mera i sina hel- 

 bladigare former och i anseende till de vt tre. mvcket smala. 



