HUGO DAHLSTEDT, NORDSVENSKA TARAXACA. 85 



Genom sina oftast smala och långa, mörkt olivgröna, 

 upptill på båda sidor violettanlupna eller på öfre sidan svagt 

 lefverfärgade samt i lobvinklarna och på skifvan mellan lo- 

 berna oftast svartviolett fläckade, fåflikade till nästan hela 

 blad samt genom de helare bladens långt utdragna, helbräd- 

 dade spetsar och hos de flikade individerna de inre bladens 

 mycket långa till större delen helbräddade ändflikar erhål- 

 ler denna art ett mj'cket karaktäristiskt och lätt igenkänn- 

 ligt utseende. 



De olika individen variera rätt m^^cket i anseende till 

 bladens flikighet och inskärningarnas djup. Oftast äro de 

 flesta bladen fåflikade af smalare eller bredare lober med 

 vanligen långa utstående, sällan mera nedåtriktade smala 

 och skarpa spetsar. Hos de 3^ttre bladen äro de nedre lober- 

 na låga och på öfre randen fint syltandade, de öfre nästan 

 eller alldeles helbräddade samt mera konvexa. Ändf liken 

 är spjutlik med mer eller mindre konvexa sidor samt är ned- 

 till försedd med en eller ett par smala tänder på hvardera 

 sidan. På de inre bladen är tandningen på lobernas öfre 

 kant oftast längre och äfven de öfre loberna bli mer eller 

 mindre tandade. Änclfliken är hos dessa blad särdeles ka- 

 raktäristisk. Den är till formen spjutlik med svagt kon- 

 vexa sidor, oftast smal och långt utdragen, så att den ej säl- 

 lan upptar en fjärdedel till en tredjedel af bladets hela längd. 

 Den varierar från alldeles helbräddad eller oftare med ett 

 till några få par smala, sällan gröfre något ojämnt fördelade 

 tänder på sin nedre del till (ehuru mera sällan) öfver midten 

 fintandad, isynnerhet hos grofvuxna individ eller på de när- 

 mast de innersta sittande bladen, men är för öfrigt helbräd- 

 dad. De innersta bladen äro m. el. m. hela af utdraget om- 

 vändt äggrundt-lancettlik form samt tandade af glesa långa 

 och talrikare korta tänder och äga medelmåttigt till långt 

 utdragen helbräddad spets. Hos mycket djupt flikade exem- 

 plar få de innersta bladen på sin nedre hälft m. el. m. väl 

 utvecklade lober, hvaremot öfre hähten, som nedtill begrän- 

 sas af ett par större tänder till större eller mindre delen af 

 sin längd blir oregelbundet tandad af längre och kortare 

 tänder. Mera sällan förekomma individ med förkortade änd- 

 lober, därigenom att de eljest på denna befintliga tänderna 

 förstorats till likhet med lober. så att öfverst blott en hten 

 triangulär ändlob blir öfrig. Hos dylika individ bH inter- 



