HUGO DAHLSTEDT, NORDSVENSKA TARAXACA. 117 



vid en nuT (C. A. Nordlander); Sundsvall (C. A. Nord- 

 lander, E. Collinder); Indal, Harfvom söder (E. Collin- 

 der). — Dalsland: Mo s:n, Öjersbyn, vägkant (P.A.Larsson). 



Norge: Lille Elvedal och Trondfjeld; Lockens järnvägs- 

 station (Fr. Lange). 



Finland: Ostrob. media: Lappijärvi prästgårdsäng (A. 

 L. Backman). — Savonia bor.: Jorois s:n, Järvikylä (H. Lind- 

 berg). — Lapp. kemens : Kittilä kyrkby (H. Lindberg). 



Denna art är ganska karaktäristisk och lätt igenkänd, 

 bland annat genom sina ljust gröna, ofta af fint spindel väfs- 

 ludd, isynnerhet inåt i rosetten m. el. m. grågröna blad, ej 

 särdeles breda efter blomningen tämligen långa, mj^cket 

 ljust gröna holkar med smal bas och starkt nedåtrikade, vid 

 basen tämligen breda i en lång smal spets utdragna ytter- 

 holkfjäll samt små eller medelstora tämhgen mörka täta 

 och kuUriga korgar med mot spetsen något rännformiga 

 kantligulse. 



De yttre eller stundom de flesta bladen äro i allmänhet 

 mycket smala, långt utdraget lancettlika samt äga talrika 

 deltoidiska, nedåtriktade eller mot bladets spets mera klo- 

 lika, oftast rikt syltandade flikar med skarpa, kortare eller 

 längre spetsar och små, oftast m. el. m. triangulära helbräd- 

 dade och skarpspetsade ändlober. Ofta sitta fhkarna hos dy- 

 lika blad glest, skilda af smala syltandade interlobier. De 

 därpå följande mellanbladen äro likaledes oftast långt ut- 

 dragna, äro nedtill försedda med deltoidiska, syltandade 

 lober och sluta i en vanligen lång och smal, pillik eller ibland 

 spjutlik ändflik med korta sidolober. Ändliken är nedtill 

 än fint och ojämnt syltandad, ofta uppåt med några längre 

 tänder, än tandad af större och bredare tättsittande, något 

 ohkstora, uppåt oftast längre tänder och slutar i en helbräd- 

 dad kortare eller längre ofta särdeles lång och skarp spets 

 med rakare kanter eller kortare spets med mera konvexa 

 kanter. Hvad som särdeles ger karaktär åt denna ändflik 

 är att den nedre tandade delen är nästan jämnbred och sma- 

 lare än den öfre helbräddade delen, från hvilken den i allmän- 

 het begränsas af ett par större tänder. De inre bladen äro 

 m. el. m. hela. mera äggrundt lancettlika med smal bas och 

 antingen nedtill kortflikade och upptill tätt tandade af långa 

 och korta, skarpa och bakåtkrökta tänder eller ända från 

 basen på dylikt sätt tandade samt hafva längre eller kortare 



