HJALMAR MÖLLER, LÖFMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 5 



salaherbariet men äro omöjliga att skilja från hufvudf ormen. 

 Formen är också struken i florans 7 upplaga. 



I Götaland och Svealand kan Antitrkhia curtijpendnla räk- 

 nas till de vanligare arterna och anträffas ofta rikt fruktifi- 

 cerande på något beskuggade klippor och lösa block. I syd- 

 ligaste Sverige uppträder den nog helst på nedersta delen af 

 trädstammar, hufvudsakligen ek och bok men äfven andra 

 löfträd. Såsom en mera egendomlig växtplats kan nämnas 

 flygsandsfälten vid Simrishamn. Växande tillsammans med 

 arten finner man Leiicodon sciuroides (L.) Schw^gr., Stereo- 

 don cup7'essiformis (L.) Brid., Xeckera complanata (L.) Hüben., 

 Dicranum scoparium (L.) Hedw. m. fl. 



Arten har sin förnämsta utbredning i södra och mellersta 

 Sverige. Från Värmland och Dalarna är den känd endast 

 från ett par lokaler från hvardera provinsen. I Xorrland 

 håller den sig helst till kustprovinserna och går knappast in 

 i de högländta delarna. Sålunda är den i Härjedalen känd 

 från endast en lokal, som är belägen nära Hälsinglands gräns. 

 Den högsta punkt, hvarifrån jag sett exemplaren är Are- 

 skutan, där den anträffats i skogsbältet, troligen i barrskogs- 

 regionen enligt uppgift af lektor E. Adlerz. Jag har aldrig 

 sett någon uppgift om, att arten går öfver skogsgränsen. 

 Från Västerbotten och Xorrbotten är den ej ännu känd och 

 ännu mindre från Lappmarkerna, om jag undantager ett 

 exemplar, som enligt uppgift skulle vara samladt på Sarek- 

 fjället i Lule lappmark. Möjligt är emellertid, att en för- 

 växling af lokaler här föreligger och Arnell och Jensen om- 

 nämna ej arten i det stora arbetet öfver Sarekområdets 

 mossflora. I så fall skulle, såvidt man känner, artens nord- 

 gräns i Sverige vara 63"^ n. br. (Xordingrå i Ångermanland). 



Antitrichia ciirtipendula har en mycket vidsträckt ut- 

 bredning och förekommer i alla världsdelarna utom Austra- 

 lien. I Asien är den känd från Kaukasien, i Afrika går den 

 ända ner till Goda-hopps-udden; i Xorra Amerika har den 

 stor utbredning ända upp till Grönland; i Syd-Amerika är 

 den anträffad i Patagonien. 



Svenska exemplar af arten ingå i följande exsiccat: 

 Ehrhart, PI. er. exsiccatae X:r 69, Uppland. 

 Hartman, Bryaceae Scandinaviae X:r 132p Gästrikland. 

 Lindgren, Thedenius, Sillen, Musci Suecise exsiecati, 

 X:r 9. 



