HJALMAR MÖLLER, LÖFMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 13 



oöppnadt arkegonium, ett nyss öppnadt samt några som 

 redan voro bruna på buken och andra som voro bruna helt 

 igenom. Således får man väl förlägga blomningstiden i Sve- 

 rige till slutet af maj och juni månader. 



Frukt är känd från endast 7 lokaler i Sverige. Exem- 

 plaren från Blekinge och från Femsjö (samlade af Elias 

 Fries) sakna uppgift om insamlingstiden. Å exemplar från 

 Esperöd i Skåne, samlade i december 1851, skjuter mössan 

 på somliga frukter endast föga öfver perigynialbiaden under 

 det att å andra individ frukten är nästan färdigbildad. Kaps- 

 larna å exemplar från samma lokal och samlade i januari 

 1852 ha alla locken kvar. Exemplaren från Uddevalla, sam- 

 lade den ^'j\i 1895 ha delvis mössan kvar och kapslarna äro 

 ej färdigbildade. Det värmländska exemplaret från Grafva 

 (^^5 1839) har en mössa kvar och själfva kapseln är ej fär- 

 digbildad. Ej heller exemplaren från Skedvi i Östergötland 

 (^"/s 1910) ha kapslarna fullt färdiga. Mössan af kastas säker- 

 ligen i allmänhet mycket tidigt på året, ty å exemplaren 

 från Esperöd, samlade i januari 1852, äro mössorna borta 

 och kapslarna rätt väl utbildade. Afkastandet af locken 

 tyckes äga rum före juni månad, ty å exemplar, samlade i 

 juni 1876 å Kinnekulle, äro de borta. 



iVrten varierar synnerligen mycket i Sverige. Den mest 

 utpräglade formen var. morensis kommer att afhandlas sär- 

 skildt. Som jag redan förut nämnt, kan Leucodon sciuroides 

 antaga utseendet af Antitrichia curti pendula, med h vilken den 

 också förväxlats. Från flera lokaler såsom t. ex. från Skedvi 

 i Östergötland och från Linnés Hammarby har jag sett en 

 form, som haft alla bladen riktade åt en sida (/. falcata). 

 På Liljekonvaljsholmen vid Uppsala har E. V. Ekstrand år 

 1875 samlat en frodig form med ända till 10 centimeter långa 

 i spetsen starkt bågböjda grenar (/. circinata). Formen är 

 svår att begränsa. Den kan emellertid ej räknas till var. 

 morensis, ty grenarna äro ej synnerligen tjocka och bladen 

 sluta ej så tätt till som hos denna. Stundom utvecklas en 

 mängd groddknoppar, som utväxa och gifva åt växten 

 ett egendomligt utseende (/. pidverulenia och /. gemmifera). 

 Synnerligen vackra sådana har jag sett från flera ställen 

 i Skåne samt från Byforsen vid Torp i Medelpad, 



Leucodon sciuroides är en af våra vanligaste mossarter 

 och anträffas i södra Sverige hufvudsakligen på stammarna 



