14 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 12. NIO 4. 



af våra löftröd, som den stundom alldeles kan bekläda. Dock 

 har jag aldrig sett den på björk. Ju längre mot norr man 

 kommer, desto mera tyckes den föredraga klippor och Ar- 

 NELL uppgifver, att arten i Ångermanland uteslutande växer 

 på klippväggar, helst åt sydsidan. Arten förekommer ej 

 blott på granit och gneiss utan är äfven funnen på diorit 

 (Hamråge i Gästrikland) och lerskiffer (Mörsil i Jämtland). 

 Ej heller kalksten (såsom flerestädes i Xärke) föraktar den 

 och jag har sett den växa på bara jorden, dock i närheten 

 af träd. I södra Sverige träffar man den mestadels i säll- 

 skap med Nekera complanata (L.) Hüben, Antitricliia curti- 

 pendula (L.) Brid., Stereodon cupressiformis (L.) Brtd. och 

 Orthotnchum-arter, under det att den i norra Sverige ofta 

 åtföljes af Hedwigia albicans (Web.) Lindb., Dicranum longi- 

 folium Ehrh., m. fl. 



Såsom redan nämnts, är Leucodon sciuroides en af våra 

 vanligaste mossarter i södra och mellersta Sverige. Redan 

 i Värmland och Dalarna blir den sällsynt men är dock känd 

 från alla provisinserna upp till Ångermanland. Däremot 

 saknas den, eller kanske rättare har ännu ej anträffats i 

 Västerbotten, Norrbotten och Torne lappmark. Tämligen sä- 

 kert bör den kunna finnas äfven i dessa provinser, då den 

 är känd från såväl Kemi lappmark i Finland ^ som från Xord- 

 landen, Tromsö och Finmarken i Norge.- Den nordligaste 

 trakt i Sverige, hvarifrån arten är känd är Sarekområdet, 

 något litet norr om 67° n. br. Hur högt upp på fjällen 

 arten går i Sverige, har man ingen kännedom om, såvida 

 man undantager Sarekfjällen, hvarest den går upp .i videregio- 

 nen. ^ Antagligen går den väl knappast någonstädes öfver 

 trädgränsen. 



Liksom Antitricliia curtipendula har Leucodon sciuroides 

 stor utbredning i Europa. Utanför denna världsdel är den 

 endast känd från norra Afrika, Canariöarna och Madera. 



Svenska exemplar af arten ingå i följande exiccat. 

 Hartman, Bryaceae Scandinavise N:o 322. Uppland. 

 Sillen, Musci frondosi Scandinaviae exsiccati N:o 92. 

 Västmanland och Uppland. 



' Bomansson & Brotherus, sid. 77. 



2 Hagen 3. sid. 35. 



^ Arnell och Jensen 3, sid. 219. 



