60 ARKIV FÖR BOTAKIK. BAND 12. N:0 4. 



hade ett tiotal kapslar, h vilka alla voro tömda. Dessutom 

 fanns i samma tufva en blomma, som innehöll ett arkegonium, 

 hvilket var befruktadt och hade hunnit så långt, att mössan 

 höjde sig öfver perigynialbladen. Detta exemplar skulle således 

 visa, att frukterna i Sverige utveckla sig tämligen tidigt. Så- 

 vidt det kommit till min kännedom, är denna den enda frukt- 

 bärande tufva, som blifvit funnen i Sverige. 



Arten varierar rätt mycket här i Sverige. Stundom är 

 den lågväxt; stundom är stjälken långt utdragen och grenarna 

 tämligen långa, så att den kan få en habituell likhet med Neckera 

 complanata, hvars glans den dock alltid saknar. Så är förhål- 

 landet med exemplar från Brob}' och Nordanå i Skåne samt från 

 flere lokaler i Norrland. I det Hartmanska herbariet i Uppsala 

 ligga också flera exemplar af Neckera fontinaloides, som på grund 

 af den habituella likheten med Neckera co7nplanata bestämts 

 till denna art. Mvcket ofta är den i bladvecken försedd med 



t/ 



bulbillartade skott, som stundom utväxa till lätt affallande 

 smågrenar, besatta med små blad. 



C. Hartman^ anser det anmärknings värdt, att arten före- 

 kommer på klippor allestädes i Hälsingland, under det att 

 den i södra Sverige förekommer på trädstammar. Detta för- 

 hållande är ju, såsom förut nämnts, rätt vanligt bland Necke- 

 raceerna, fastän det faller kanske mera i ögonen vid denna 

 art, enär man mellan de tvenne områden, h varifrån den i 

 Sverige hufvudsakligen är känd, ej har så många förbindelseled, 

 och på Hartmans tid var intet kändt. I södra Sverige anträffas 

 arten hufvadsakligen i bokskogarna på stammar af bok till- 

 sammans med Neckera complanata (L.) Hüben., Radula compla- 

 nata (L.) Dltm., Metzgeria furcata (L.) Raddi, Leucodon sciuroi- 

 des (L. ) ScHWAEGR. Änomodon-eiYter o. s. v. Vid Bubbetorp i 

 Blekinge växte arten på sten och i samma tufva var Änti- 

 trichia curtipendula inblandad. Som Hartman redan fram- 

 hållit, växer arten i Norrland alltid på klippor eller lösa block, 

 helst på torra och beskuggade ställen. Såvidt jag vet, är den 

 ej funnen på kalk. Från Tyskland- uppgifves den växande på 

 stammarna af barrträd. 



I Skåne, Blekinge, södra Småland och södra Halland, d. v. s. 

 ungefär inom bokskogsområdet är arten ej sällsynt och har nog 



^ Hartmans flora, 10 uppl. (1871), del II, sid. 32. 

 ^ LiMPRiCHT, del II, sid. 707. 



