HEINTZE, VÄXTTOPOGRAFISKA UNDERSÖKNING AE. 3 



Ett par år senare (1908) besökte Selim Birger Dikanäs, 

 gjorde härifrån en utflykt till byn Kittelfjäll och fortsatte 

 sedan norrut till Lycksele Lpm. En del växtlokaler äro publi- 

 cerade i Sv. Bot. Tidskrift 1909. 



Mina undersökningar äro utförda somrarna 1909 och 1911. 

 Från Skalmodal invid norska gränsen for jag öfver Ö. Vardo- 

 fjället, Fättjaure och Kittelfjäll till Dikanäs. Återvägen 

 till Norge togs öfver Borkafjället, Marsfjällen, Fatmomakk, 

 Klimpen och Tjåkkola. År 1911 kom jag efter Malgomaj till 

 Stalon och vandrade sedan öfver Bångnäs, Gittsfjället, Afva- 

 sjö och Raukasele till byn Ankarvattnet i norra Jämtland. 



Såsom redan anförts, erhöll jag reseunderstöd från Kungl. 

 Vetenskapsakademien sommaren 1911. För första färden till- 

 delades jag ett extra anslag från Lunds Bot. Förening på 

 förslag af dess ordförande, professor Sv. Murbeck, hvilken 

 jag äfven har att tacka för värdefulla råd och uppl^'sningar 

 under utarbetandet af denna afhandling. 



Undersökningarna hade till mål att utreda kärlväxternas 

 lifsbetingelser, i den mån en sådan kunskap kan vinnas genom 

 direkta observationer ute i naturen. Det gällde att få en 

 första allmän öfverblick af de olika arternas värmebehof (ver- 

 tikal utbredning och exposition), anspråk på jordmån och mark- 

 fuktighet, förmåga att uthärda sidotryck och öfverskuggning, 

 relativa frekvensen i olika vegetationer o. s. v. 



För att föra dessa omfattande och invecklade frågor när- 

 mare sin lösning kräfves ett vidlyftigt och efter enhethg plan 

 insamladt material, som kan ökas och kontrolleras genom fort- 

 satta detaljundersökningar. Alla angifvanden af allmän na- 

 tur öfver en växtarts synekologi eller höjdstigning äro enligt 

 min mening skäligen värdelösa, så framt man ej samtidigt 

 framlägger det observationsmaterial, hvarpå slutsatserna äro 

 fotade. 



Hvad som hittills skrifvits om Lapplands växttopografi 

 sedan Wahlenb erg's dagar, utgöres till största delen af nakna 

 artlistor, och äfven Norman's storartade »flora» lämnar oss 

 ofta i sticket, när vi söka utreda arternas förekomstsätt, som 

 för öfrigt ej sällan företer rätt väsentliga olikheter på ömse 

 sidor om Kölen. Granska vi hans »Specielle plantetopografi» 

 närmare, finna vi snart, att flertalet primäruppgifter ej lämna 

 någon upplysning om ståndortens vegetation. I den all- 

 männa delen af hans flora (II) är därför den viktiga frågan om 



