HEII^TZE, VÄXTTOPOGRAFISKA UNDERSÖKNINGAR. 9 



grupp, som visar af gjord benägenhet för sydlig exposition. 



Hut höra: 



Erigeron elongatus, Saxifraga adscendens, 



Echinospermum deflexum, Poa ccesia, 



Veronica saxatilis, Woodsia v. hyperhorea, 



Erysimum hieracii folium, Asplenium * vir ide. 



Orsaken torde ej närmast vara att söka i något större 

 behof af värme eller vindskydd. De förete nämligen samma 

 egendomlighet, på hvilka nivåer de än uppträda. De växa 

 nästan utan undantag i torrare klipp- eller urvegetationer, 

 ofta direkt på vittrings jorden. På nordbranter, där fuktigheten 

 bättre bibehålles, inmängas deras typiska växplatser lätt med 

 mossor, hvilka snart följas i spåren af sociala och konkurrens- 

 kraftiga arter, som snart uttränga de tidigare kolonisterna. 



De anförda 8 koloniväxterna synas af allt att döma upp- 

 söka sydbranter, emedan de här finna lämpliga, torrare väx- 

 platser, som i längre tid kunna bevara sin ursprungliga beskaf- 

 fenhet. — Äfven Viscaria alpina och Epilohium angustifolium 

 torde vara allmännast i sydlig exposition, emedan de helst 

 växa på torrare mark. 



Fjällens nordsidor föredragas af tillhopa 19 örter, gräs och 

 dvärgris, af hvilka det stora flertalet (17) äro underkastade 

 rätt hkartade lif sbetingelser : 



Erigeron uniflorus, Sibbaldia procumhens, 



Pinguicula alpina, Andromeda hypnoides, 



Ranuncidus glacialis, Salix polaris, 



» pygmceus, Luzida WaJilenbergii, 



» nivalis, C ar ex lagopina, 



Arabis alpina, Poa alpina f. vivipara, 



Draba alpina, Catabrosa algida, 



Saxifraga cernua, Aira alpina. 

 » rivularis. 



Vi ha här att göra med en del af florans mest härdiga och 

 högalpina element. De äro alla koloni växter, som trifvas på 

 fuktiga ställen: snölägen, efter smältvattensbäckar, källdrag, 

 öfversilade klipp vegetationer o. s. v. Tager man i betraktande 

 fjällens relativt ringa höjd och snöfattigdom, förstår man lätt 

 deras benägenhet för nordlig exposition, som här är långt mera 

 utpräglad än längre norrut. 



Hos Pedicularis lapponica och Salix herbacea framträder 



