10 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 12. NIO 11. 



denna egendomlighet tydligast nedom trädgränsen. Dvärg- 

 videt växer här på snölägen och andra fuktiga ställen. Pedi- 

 cularis återigen träffas oftast i mossrika björkskogar och på 

 bäckstränder. Dylika björkskogar, som för öfrigt äga ringa 

 utbredning inom området, ses i regel på nordsluttningar, där 

 fuktigheten är tillräcklig för att tillåta skogsmossorna att 

 vandra in i björkhedarna och omvandla dessa i mossrika björk- 

 skogar. 



En sak, som ej får förbises vid insamlande och bearbetande 

 af material för utredning af kärlväxternas exposition och 

 andra lifsbetingelser, är den grundväsentliga skillnaden mellan 

 hvad jag skuUe vilja kalla typiska och tillfälliga växplatser. 

 Typiska ståndorter äro sådana, där en art mer regelbundet 

 och konstant uppträder. Den är här fullt konkurrenskraftig 

 och uppnår vanligen den för densamma utmärkande frekvens- 

 graden. 



Nedanför en brant bergvägg med tillhörande blockur 

 finner man — för att nämna ett konkret exempel — alltid en 

 del växtarter, som egentligen höra hemma uppe i stupets 

 springor och af sat ser eller nere på själfva blockuren. De växa 

 på de mest olikartade ställen och i mycket växlande individ- 

 antal, t. ex. på bäckstränder, glesare fläckar i skogsvegeta- 

 tioner, på jordtäckta stenar och block, på gångstigar och af- 

 verkade ställen o. s. v. I enstaka, ofta sterila exemplar kunna 

 stundom blockurens (örtmattornas) örter och gräs träffas inne 

 i täta, slutna björk-, bland- eller granskogar o. s. v. Alla dessa 

 ståndorter få betraktas som tillfälliga, då de åsyftade arterna 

 här endast kunna existera därigenom, att de tidvis n^Tckrj^teras 

 från »stammen» på den typiska växplatsen. Samma förhål- 

 lande äger rum, när exempelvis strändernas utmärkande arter 

 återfinnas i närliggande partier af myrar och skogsvegetationer. 

 En närmare utredning af dessa intressanta och föga beak- 

 tade förhållanden följer i del II. 



C. Terminologi och förkortningar. 



För vegetationer nedom trädgränsen användes samma 

 terminologi som i mina föregående arbeten (8 och 9). Några 

 få nya beteckningar tillkomma dock. Med gräsenrika björk- 

 skogar (resp. björkgran- och granbjörkskogar) af ses sålunda 

 glesa björkskogar med rikl. (-ymn. eller dom.) Jumperns com- 



