HEINTZE, VÄXTTOPOGRAFISKA UNDERSÖKNINGAR. 11 



munis och Äira flexuosa. De ha uppkommit dels på hyggen, 

 dels, och företrädesvis, som en följd af intensiv betning af nöt- 

 boskap eller ren. Risrika gran björkskogar = »mossrika gran- 

 björkskogar utan eller med sparsamma mossor», d. v. s. ris- 

 skiktet är väl utbildadt, under det att mossorna träda tillbaka 

 eller helt saknas. Inundatstränder = långsluttande stränder 

 (af hufvudsakligen större sjöar och vattendrag), hvilka på vår 

 och försommar stå under vatten. Vegetationen är i regel kolo- 

 niartad, karaktärsväxten Ranunculus flammula v. restans. 

 Endast i mer skyddade vikar utbildas stundom slutna vege- 

 tationer (formationer) af exempelvis Carices och Equisetum v. 

 limosum. 



Rätt få försök ha gjorts att få tiU stånd en enhetlig och 

 uttömmande terminologi för alpina zonens vegetationer. De 

 värdefullaste bidragen torde ha lämnats af Hult (12), Cleve 

 (6) och Vestergren (18). 



Den terminologi, som här föreslås, har så att säga spon- 

 tant vuxit fram under arbetena uppe i fjällen och söker så nära 

 som möjligt ansluta sig till förhållandena i björk- och barr- 

 skogszonen. 



Vegetationer i alpina zonen. 



I. Härskande vegetationer} 



a. Hedvegetationer: laf-, lafmoss-, mosslaf- och mossrika 

 rishedar — lafmoss- och mosslaf rika gräshedar — laf-, 

 lafmoss-, mosslaf- och mosshedar. 



b. M}t: vegetationer : starr- och rism\Tar. 



c. Lakustrina vegetationer. 



II. Lokala vegetationer. 



a. Klipp- och ur vegetationer. 



b. Vegetationer på snölägen. 



c. Vegetationer på fly t jord. 



III. Strandvegetationer: öppna strandvegetationer (t. ex. klipp- 

 stränder och öfversilade grusstränder), örtstränder samt 

 örtrika och örtfattiga videsnår. Hit föras äfven källdrags- 

 vegetationer. 



* Beteckningen »vegetation^ användes öfverallt som ett gemensamt 

 namn på formation, kolonivegetation och alla mellan- och blandformer af 

 dessa båda typer för associationer af växtarter ute i naturen. 



